Номер провадження: 33/813/380/22
Номер справи місцевого суду: 521/3786/21 
Головуючий у першій інстанції Мурзенко  М. В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        22.03.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі учасників, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 04.03.2021 року о 21 год. 52 хв. в Одеській області, Біляївському районі, в с.Мирне, по вул. Центральна, буд. 56, керував т.з. ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння відмовився.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 04.02.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження вищевказаної постанови суду.
Справа була призначена до розгляду на 01.03.2022 року, на 11.00 год., про що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим (а.с.29-30).

Проте розгляд справи було відкладено на 22 березня 2022 року, на 11.00 год., про що ОСОБА_1 також був належним чином повідомленим (а.с.100-106), у тому числі для отримання відповіді від начальника УПП в Одеській області щодо видачі ОСОБА_1 водійського посвідчення (а.с. 31, 33-35). 
Оскільки заяв про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав від правопорушника ОСОБА_1 не надходило, апеляційний суд вирішив слухати дану адміністративну справу у назначений день і час.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Малиновського районного суду м.Одеси була ухвалена 05 травня 2021 року, однак відомості про її направлення та вручення ОСОБА_1 відсутні.
З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності . 
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, суд обгрунтовано виходив із того, що згідно з п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд правильно вказав, що обставини правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом серії ДПР 00659 від 04.03.2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідженим відеозаписом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкції), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Пунктом 12 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а саме, наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарськихпрепаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі та суду апеляційної інстанції щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо його не сповіщення про час і місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, то вони є необґрунтованими, так як про час і місце судового засідання йому сповістили в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 000659 (а.с.1).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000659 від 04 березня 2021 року зазначено, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, у зв`язку з його неотриманням.
У зв`язку з чим, 15.02.2022 року до УПП в Одеській області було надано запит, щодо надання інформації чи отримував ОСОБА_1 водійське посвідчення (а.с. 31-32).
Згідно відповіді Департаменту патрульної поліції УПП громадянин ОСОБА_1 водійського посвідчення не отримував (а.с. 36-37).
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 не отримував водійського посвідчення взагалі.
Згідно п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Тобто, на думку суду апеляційної інстанції неможливо позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, якого він не отримував.

Крім того, Одеський апеляційний суд зазначає, що у відповідності до п.28 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року з змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративні правопорушення, та ст.33 КУпАП.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку із чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 277-2, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:        

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити, виключивши із резолютивної частини постанови вказівку про позбавлення ОСОБА_1 транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У зв`язку з цим, викласти абзац перший резолютивної частини постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2021 року в наступній редакції: 
«Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, паспорт серії НОМЕР_2 від 20.11.2007 року, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень)».
В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28.03.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         С.М. Сегеда