УХВАЛА
 
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 727/7582/20
провадження № 61-16337св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                   Тітова М. Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, визнання частково недійсним договору дарування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року,
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, визнання частково недійсним договору дарування.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 09 червня                   2021 року позов задоволено. 
Визнано частково недійсним договір дарування від 17 листопада 2016 року садового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться на АДРЕСА_1 , в частині дарування 1/2 частки вказаного садового будинку. 
Визначено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка спірного садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які складається з: садового будинку літера А-І, загальною площею 226,40 кв. м, сараю (літера Б); вбиральні (літера В), альтанки (літера Г), криниці - І; огорожі № 1-3.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2021 року до Верховного Суду,                                    ОСОБА_1 , просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови їй у визначенні часток у спільній сумісній власності подружжя, рішення суду першої інстанції в указаній частині залишити в силі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
23 жовтня 2021 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду  в складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, визнання частково недійсним договору дарування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2021 року призначити до судового розгляду.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному                           веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              Є. В. Коротенко
 
          А. Ю. Зайцев     
 
          М. Ю. Тітов