П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/9187/21	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                               -          Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, включно в сумі 10601,96 гривень, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що ОСОБА_1 зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 було протиправно нараховано та виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, включно, з урахуванням базового місяця грудня 2015 року.
ОСОБА_1 вказував, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, яка набрала чинності 01.01.2008 року, затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток).
Наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з 01.03.2018 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, отже обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача повинно здійснюватися наростаючим підсумком починаючи з 01.01.2008 року, тобто з моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою №1294, та діяти до 28.02.2018 року, тобто до моменту підвищення посадового окладу згідно з Постановою №704.
ОСОБА_1 наголошує, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 18.03.2016 року по 28.02.2018 року, включно.
Представник відповідача в обґрунтування правової позиції зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 вказувалося, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Внесеними змінами передбачено, що базовим місяцем підвищення є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку №1078). Отже, починаючи з 01.12.2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Військовою частиною НОМЕР_1 наголошувалося, що оскільки до 01.12.2015 року базовий місяць змінювався при зростанні грошових доходів населення, тому для позивача він не може бути встановлений з 01.01.2008 року.
ОСОБА_1 у відповіді на відзив вказував, що починаючи з грудня 2015 року до чергового підвищення посадових окладів згідно із рішенням Уряду обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватись з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а саме з лютого 2008 року (а.с.107-113).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, включно; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, включно в сумі 10601,96 гривень, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року – задоволено частково. 
Дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року включно – визнано протиправними. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року включно, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.  
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.21-22).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/1203/20 від 10.04.2020 року (суддя Марин П.П.), позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, стягнення індексації грошового забезпечення - задоволено частково.
Зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/1203/20 від 10.04.2020 року, військовою частиною НОМЕР_1 виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року у розмірі 1062,62 гривень (а.с.84).
Під час нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_1 було використано базовим місяцем за період з 31 серпня 2017 року по 29 листопада 2017 року – грудень 2015 року (а.с.83).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/1203/20 від 07.04.2021 року (суддя Марин П.П.), у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, постановлення окремої ухвали та встановлення судового контролю по адміністративній справі - відмовлено. Судом зазначено, що питання визначення базового місяця у випадку нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, предметом розгляду адміністративної справи №420/1203/20 не було.
Не погоджуючись із здійсненим нарахуванням розміру індексації грошового забезпечення, вважаючи, що базовим місяцем за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року включно є січень 2008 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, предметом спору у даній справі, що розглядається є бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року та правомірність встановлення відповідачем базового місяця іншого, ніж визначено позивачем -  грудня 2015 року.
Як вбачається зі змісту вимог позовної заяви, позивач не заперечує факту нарахування та виплати йому індексації за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017  року.
Підставою для звернення до суду стала незгода позивача з встановленням йому іншого базового місяця ніж січень 2008 року за оспорюванні періоди.
          Так, відповідачем  на виконання рішення суду по справі № 420/1203/20 виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року включно. 
Що стосується вимог позовної заяви щодо необхідності застосування базовим місяцем січень 2008 року для періодів з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає  Закон України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»  (далі - Закон №1282-ХІІ).
Частинами 1, 5  ст.2 Закону №1282-ХІІ  визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»  (далі - Закон №2017-111) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі  статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений  постановою Кабміну України від 17.07.2003 року №1078  (далі - Порядок №1078).
Питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця) врегульовано п.5 Порядку №1078.
Відповідно до положень п.5 Порядку №1078 (зі змінами згідно  постанови Кабміну України «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 29.01.2014 року №36, які діяли до 01.12.2015 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.
Отже, з наведеного вище можна зробити висновок, що нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців у період з 2008-2015 роки було визначено таким, що базовим місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому збільшене грошове забезпечення, незалежно від того, яка його щомісячна складова була збільшена.
Таким чином, як вбачається з архівної довідки, наданої Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача в період з 2008-2015 роки здійснювалась відповідно до вимог  Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка вступила в силу з 01.01.2008 року та Порядку №1078 в редакції до 01.12.2015 року.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 (зі змінами згідно  постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 01.12.2015 року) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Вищенаведене свідчить, що з грудня 2015 року змінено правове регулювання питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця), відповідно до якого його визначення за 1 або 100% пов`язано із, зокрема, підвищенням посадових окладів.
Абзацом 1 п.3  постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013  передбачено, що:
- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Слід зазначити, що вказані дії по відношенню до військовослужбовців вчинено шляхом прийняття  постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, та яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
За таких умов, в період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до підвищення посадових окладів по відношенню до військовослужбовців стало неможливим, оскільки застосування п.5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з фактом такого підвищення, яке мало відбутися після 01.12.2015 року.
Доводи позивача, що базовим місяцем для періоду з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття  постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, якою з 01.01.2008 року затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності постанови №704.
Колегія суддів вважає дані доводи помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п.5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для встановлення базовим місяцем січня 2008 року для періоду з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачу за період з 31.08.2017 року по 29.11.2017 року виплачувалась індексація грошового забезпечення на виконання рішення суду.  
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року -  скасувати, постановити у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.