ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 березня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 910/5660/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2021, ухвалене суддею Лічманом Л.В. у м. Одеса, повний текст якого складено 17.11.2021
у справі № 910/5660/21
за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
до відповідачів: 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецбуд ЛТД»
2. ОСОБА_1 
про: солідарне стягнення 218 338,31 грн, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецбуд ЛТД» (далі ТОВ «Укрспецбуд ЛТД») та ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення з останніх 218338,31 грн заборгованості за договором банківського обслуговування (далі договір), з яких: 181509,93 грн - заборгованість за кредитом;  26571,37 грн - заборгованість за відсотками з користування кредитом; 10257,01 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.
Позов мотивований неналежним виконанням ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» прийнятих на себе зобов`язань в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого у останнього перед Банком виникла відповідна заборгованість. Солідарне стягнення вказаних сум обґрунтоване наявністю договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , як поручителем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 вказану позовну заяву передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5660/21.
15.09.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, що: порука ОСОБА_1 припинена в силу приписів ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України; позивачем не надано доказів надання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» грошових коштів; останнім не підписані Умови та правила надання банківських послуг (далі Умови); в Анкеті - заяві відсутні будь-які умови кредитного договору.
15.09.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просив суд: витребувати в АТ КБ «Приватбанк» відповідний файл з кваліфікованими електронними підписами, котрі було оформлені для підписання Анкети-заяви клієнта юридичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та договору поруки №Р1566305803517378388 від 20.08.2019.
21.09.2021 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, що ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» з 2019 року справно сплачувало обумовлені проценти та комісії, не допускало порушення графіку погашення заборгованості, що свідчить про обізнаність з умовами кредитування та прийняття їх виконанням. У договорі поруки сторони більш ніж детально узгодили умови кредитування (платність, строковість та суму кредиту), що додатково підтверджує домовленість сторін про усі істотні умови кредитування.
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2021 у АТ КБ «Приватбанк» витребувано відповідний файл з кваліфікованими електронними підписами, оформлених для підписання Анкети-заяви клієнта юридичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та договору поруки №Р1566305803517378388 від 20.08.2019.
05.10.2021 від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній, зокрема, зазначив що позивачем не подано жодного доказу про наявність заборгованості з боку відповідача, а наявні докази, навпаки, підтверджують її відсутність.
26.10.2021 на виконання протокольної ухвали суду від 21.09.2021 АТ КБ «Приватбанк» надано суду довідку про надання послуг КЕП (а.с.89 т.2). Також надані пояснення, в яких зазначено, що для підписання договору поруки поручитель використовував Кваліфікований електронний підпис КНЕДП Акредитований центр сертифікації ключів АТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_1 , як фізична особа з ІПН НОМЕР_1 отримав Кваліфікований електронний підпис строком на 20.08.2019 15:49:49 - 19.08.2020 23:59:59. Наразі КЕП недійсний, так як сплинув строк його дії.
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.10.2021, серед іншого, у АТ КБ «Приватбанк» витребувано оригінал електронного доказу, а саме договору поруки, підписаного електронним цифровим підписом ОСОБА_1 
05.11.2021 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, зокрема, що: не пам`ятає, чи отримував електронний цифровий підпис у 2019 році, хоча не виключає такої можливості, оскільки це вірогідно було одним з ряду поточних питань; не має змоги підтвердити чи заперечити факт отримання овердрафту, оскільки після досліджуваних подій пройшов тривалий термін, в роботі постійно перебуває велика кількість договорів та банківських операцій.
09.11.2021 від позивача надійшли пояснення, в яких останній зауважив про правомірність здійснених ним нарахувань.
09.11.2021 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що після проведення перевірки дійсності укладання договору на сайті банку шляхом введення серійного номера ключа підписанта з боку Приватбанку 2В6С7DF9A3891DA104000000BD2232000183C500, відповідачем встановлено, що договір поруки позивачем не підписувався, відомості про накладення підпису - відсутні, отже в силу правової позиції Верховного Суду (постанова від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц) договір поруки є неукладеним та немає будь-яких правових підстав. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 у справі № 910/5660/21 позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково: з ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто солідарно 181 509,93 грн кредиту, 4951,52 грн 21% річних за користування кредитом; у решті позову відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД», як позичальником, та ОСОБА_1 , як поручителем, прийнятих на себе зобов`язань з повернення коштів.
Зокрема, суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено використання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» для власних потреб кредитних коштів в межах встановленого ліміту. Станом на 16.03.2021 ані позичальником, ані поручителем, не було повернуто Банку кредитні кошти у розмірі 181 509,93 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Банку в частині солідарного стягнення на його користь вказаної суми з відповідачів. Також суд зазначив, що з урахуванням положень п. 3.2.1.4. Умов та змісту договору поруки, обґрунтованою є вимога Банку про стягнення з відповідачів 4 951,52 грн - 21% річних за користування кредитом.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 21 619,85 грн 32% річних та 10   257,01 грн комісії за користування кредитом, суд виходив з того, що нарахування Банком відсотків за ставкою 32% річних не відповідає Умовам, якими відповідних відсоток не передбачено, а також з того, що нарахування комісії, як плати за обслуговування кредиту Банком, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що вказане рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції:
- не застосував імперативну норму абз. 2 ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України та взяв до уваги доказ, оригінал якого не був поданий на вимогу суду. Суд поклав в основу рішення зазначені договори, як реально існуючі.
- не звернув увагу, що Умови не підписані відповідачем і у такому випадку вони не є частиною договору;
- залишив поза увагою, що позивач в одному провадженні заявив позовні вимоги щодо двох договорів (договір про обслуговування банківського рахунку від 03.08.2017 та кредитний договір (оферта) від 07.08.2019). Позивачем не доведено, що зобов`язання відповідача, які згідно доводів Банку, беруть свій початок на два роки раніше, ніж спірний договір 2019 року, потрібно вирішувати саме в межах даного спору;
- не надав належної оцінки доводам відповідача про відсутність цифрового підпису позивача на договорі поруки;
- залишив поза увагою доводи ОСОБА_1 про припинення поруки в силу приписів ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, адже він підписаний 20.08.2019, а на цю дату кредитний ліміт за довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів становив - 0 грн, проте банк в односторонньому порядку змінив кредитний ліміт, збільшивши його до 200000 грн без будь-яких повідомлень відповідача.
Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.12.2021, для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 910/5660/21, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.
13.12.2021 від ОСОБА_1 на електронну пошту суду надійшла заява, у якій останній просив суд приєднати до матеріалів справи оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція №164310062 від 13.12.2021 про сплату судового збору на суму 4   912,61 грн).
16.12.2021 матеріли даної справи надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 у справі №910/5660/21 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву, роз`яснено часникам справи їх право у цей же строк подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зважає на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 у справі № 910/5660/21 лише в частині задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» про солідарне стягнення з ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» та ОСОБА_1 181509,93 грн кредиту, 4951,52 грн 21% річних.
Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких щодо розділу «Умови та правила користування послугою кредитування юридичних осіб від Приватбанку» міститься в матеріалах справи (а.с.20-37 т.1) (далі Умови), кредитний ліміт на поточний рахунок (далі кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обслуговування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку «Приват24», мобільний додаток Приват24, SMS-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.1.1.1).
Згідно з п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
Як вбачається з п. 3.2.1.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку Приват24, мобільний додаток «Приват24», SMS-повідомлення або інших).
У відповідності до п. 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг» Банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. 
Пунктом 3.2.1.1.10 Умов встановлено, що проведення платежів Клієнта в порядку встановленому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг», проводиться Банком до дати, яка встановлюється відповідно до п.3.2.1.1.8 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг».
Згідно з п. 3.2.1.1.10. Умов за сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 30 днів. Для пільгового користування лімітом (розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості) клієнт повинен:
- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця, то обнулення повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число поточного місяця;
- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, то обнулення повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число наступного місяця.
Якщо дебетове сальдо не було обнулено згідно з умов описаних вище, то з 26-го числа на залишок заборгованості починають нараховуватися відсотки за користування кредитом за ставкою 36% річних. 
За сумами кредиту, отриманими клієнтами з 01.02.2015 періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 30 днів.
Відповідно до п. 3.2.1.1.13 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань, Клієнт сплачує Банку відсотки та пеню за користування кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг». 
Згідно з п. 3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів та угод або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першої» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.
Розділом 3.2.1.2 Умов встановлені права та обов`язки сторін. 
Банк, серед іншого, обслуговує кредитний Ліміт на поточному рахунку Клієнта в порядку, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг» (п.3.2.1.2.1.1); забезпечує Клієнта консультаційними послугами з питань виконання «Умов та правил надання банківських послуг» (п.3.2.1.2.1.3); здійснює контроль за виконанням умов кредиту, цільовим використанням, своєчасним і повним погашенням кредиту (п.3.2.1.2.1.5). 
Клієнт зобов`язується, серед іншого, використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1 Умов (п. 3.2.1.2.2.1); сплачувати відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3 (п. 3.2.1.2.2.2); виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11 (п. 3.2.1.2.2.3); повернути кредит у строки, встановлені п.п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17 (п. 3.2.1.2.2.5); сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11 (п. 3.2.1.2.2.7); надавати банку не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним кварталом, та 28 лютого наступного за звітним роком, фінансову інформацію, а також іншу інформацію на вимогу Банку, в т.ч., про майно, що належить Позичальнику за правом власності або повного господарського відання (п. 3.2.1.2.2.9).
Згідно з п. 3.2.1.3.2 Умов забезпеченням виконання зобов`язань по поверненню Клієнтом кредиту є надання поруки Поручителем/ями, або зазначеними у «Заяві про відкриття поточного рахунку та карти із зразками підписів та відбитка печатки», або надавши згоду на поруку через системи електронного зв`язку Клієнта та Банка, за виконання Клієнтом зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитним лімітом на умовах, визначених у розділі 3.18 цих Умов. 
Відповідно до п. 3.2.1.3.2.3 Умов поручитель/і відповідає перед Банком за виконання зобов`язань Клієнта в тому ж розмірі, що і Клієнт, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 
Пунктом 3.2.1.3.2.4 Умов встановлено, що у випадку невиконання Клієнтом зобов`язань за Кредитним договором, Клієнт і Поручитель/і відповідають перед Банком як солідарні боржники. 
Відповідно до п. 3.2.1.4.1 за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована відсоткова ставка). 
Згідно з п. 3.2.1.4.1.1. (Порядок розрахунку відсотків) за сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - «період , в який дебетове сальдо підлягає обнулення»), розрахунок відсотків проводиться за відсотковою ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо не повинен перевищувати 30 днів.
Пунктом 3.2.1.4.1.2. Умов передбачено, що за сумами кредиту, отриманими з 10.02.2017, при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку Позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 21 (двадцять один) % річних для договорів забезпечених порукою, 34 (тридцять чотири) % річних для договорів незабезпечених порукою. Списання нарахованих відсотків проводиться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць.
Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4. Умов).
Пунктом 3.2.1.4.2 Умов визначено, що відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.6, 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.2.4, 3.2.1.2.2.5, 3.18.2.3.4, 3.2.1.2.2.17, Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.1.13 (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов, встановленого п. 3.2.1.1.8).
Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9 Умов).
Цей договір, а саме - обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань Сторонами за цим договором (п. 3.2.1.6.1 Умов).
В матеріалах даної справи містяться анкета-заява клієнта про приєднання Умов і правил надання банківських послуг, а також протокол перевірки підпису у форматі pdf щодо підписання анкети-заявки Каменським Р.М. шляхом накладення 07.08.2019 КЕП.
За змістом вказаної анкети-заявки, метою встановлення ділових відносин з Банком є розрахункове-касове обслуговування.
Згідно наявного в матеріалах справи договору поруки № Р1566305803517378388 від 20.08.2019 (а.с.46-49 т.1), предметом Договору поруки є надання поруки Поручителем ( ОСОБА_1 ) перед Кредитором (АТ КБ «Приватбанк») за виконання Боржником (ТОВ «Укрспецбуд ЛТД») зобов`язань за договорами приєднання до розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов, що розміщені на офіційному сайті Банку у мережі інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, по сплаті, зокрема: процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п.3.2.1.4.2.2 Умов - 21% річних для договорів забезпечених порукою; кредиту в розмірі 200 000 грн.
Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань у тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п. 1.2 договору поруки).
В матеріалах справи також містяться:
- банківські виписки по рахунку ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» (а.с.6-59 т.2);
- акт звірки, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором станом на 16.03.2021 становить 218 338,31 грн., яка складається у тому числі з заборгованості по кредиту (181 509,93 грн) та зі сплати відсотків (26 571,37 грн) (т. 1, а.с. 88). 
- розрахунки заборгованості за період з 02.09.2019 по 16.03.2021 (а.с. 8, 39-40 т.1).
Відповідно до довідки про встановлення кредитних лімітів № 70803К5CVS0JJ від 18.03.2021 ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» встановлені наступні кредитні ліміти: 03.08.2017 на суму 0 грн; 22.08.2019 - 200 000 грн; 28.02.2020 - 95 000 грн; 07.05.2020 - 0 грн. (а.с.38 т.1).
Враховуючи не здійснення відповідачами погашення заборгованості за наданим кредитом, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до господарського суду з даним позовом.
Сутність розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) зобов`язань за кредитом, наданим Банком в межах договору банківського обслуговування, виконання зобов`язань з боку відповідача-1 за яким забезпечені порукою відповідача-2, а також процентів та заборгованості з комісії за користування кредитними коштами, нарахованими за порушення зобов`язань за означеним договором.
Беручи до уваги зміст взаємовідносин сторін, взаємні права та обов`язки підпадають під правове регулювання положень Цивільного кодексу України як відносно договору банківського рахунку, так відносно кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Приписами ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 означеного Кодексу). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержанням письмової форми договору зумовлює його нікчемність (ст.1055 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
З матеріалів справи, зокрема, роздруківки pdf-файлу перевірки кваліфікованого електронного підпису, вбачається, що 07.08.2019 відповідачем-1 накладено КЕП на анкету-заяву клієнта юридичної особи про приєднання до умов.
Умови та правила надання банківських послуг розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа;
підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа;
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно із положеннями ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Наведене, у сукупності з наданими доказами по руху грошових коштів на рахунку ТОВ «Укрспецбуд ЛТД», свідчить про встановлення взаємовідносин сторін з надання / споживання банківських послуг відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.
Судом першої інстанції встановлено, що Банком надано відповідачу кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн, який повернений Банку частково.
Положеннями Господарського процесуального кодексу України закріплені основні засади господарського судочинства, зокрема у силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (ст. ст. 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
При цьому відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Іншими словами, тлумачення змісту ст. 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Одночасно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.07.2021 у справі 915/1889/19, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Так, на підтвердження обставин використання відповідачем-1 кредитного ліміту та розміру заборгованості позивачем до матеріалів справи надано - банківські виписки по рахунку ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» (а.с.6-59 т.2), розрахунки заборгованості за період з 02.09.2019 по 16.03.2021 (а.с. 8, 39-40 т.1).
Рух коштів по рахунку відповідача-1, відображений в наданих Банком виписках по рахунку ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» (т. 2 а.с. 6-59), за якими обліковуються витрати відповідача-1, підтверджує здійснення останнім видаткових операцій за рахунок встановленого Банком кредитного ліміту.
В свою чергу, відповідачами в ході розгляду справи ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано доказів проведення видаткових операцій за рахунок власних коштів відповідача-1.
Судом враховується, що ні ТОВ «Укрспецбуд ЛТД», ні ОСОБА_1 в процесі розгляду даної справи не заперечували сам факт отримання цього кредиту.
За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Відсутність в анкеті-заяві від 07.08.2019 розміру кредитного ліміту вищевикладені висновки суду не спростовують.
Доводи скаржника про хибність висновку суду першої інстанції про виникнення у нього зобов`язання з загальних умов кредитного договору судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, оскільки скаржником жодним чином не спростовано викладені позивачем та встановлені судом першої інстанції, з посиланням на докази, обставини існування між сторонами фактичних відносин щодо користування кредитними коштами. 
Своєю чергою, з урахуванням положень п. 3.2.14 Умов та правил, судом першої інстанції також встановлено правомірність нарахування Банком процентів за користування кредитним лімітом в розміні 21%.
У світлі доводів апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що в матеріалах даної справи відсутні докази звернення ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» з будь-якими вимогами чи претензіями до АТ КБ «Приватбанк» з приводу надання кредиту та/або списання коштів з його рахунку за користування ним (процентів).
Отже, враховуючи, що відповідач-1, шляхом сплати узгодженого розміру процентів за користування кредитними коштами, підтвердив прийняття ним умов кредитування, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 4   951, 52 грн, є обґрунтованим.
В матеріалах даної справи міститься договір поруки № Р1566305803517378388 від 20.08.2019 (а.с.46-49 т.1), предметом якого є надання поруки ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за виконання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» прийнятих на себе зобов`язань по сплаті, зокрема, кредиту в розмірі 200 000 грн. 
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення 20.08.2019 власного КЕП (а.с.49 т.1).
Отже, ОСОБА_1 поручився за виконання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» кредитних зобов`язань у розмірі 200 000 грн.
При цьому у світлі положень ст. 96 Господарського процесуального кодексу України, посилання скаржника на непідписання договору поруки з боку Банку визнаються судом необґрунтованими, оскільки обставини такого підписання підтверджуються матеріалами справи та самим Банком.
Щодо доводів скаржника про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.
Як вже зазначалось, укладаючи договір поруки, ОСОБА_1 поручився за виконання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» кредитних зобов`язань у розмірі 200 000 грн (п. 1.1.1 договору). 
Збільшення цієї суми без згоди поручителя не відбувалось. 
Довідка (а.с.38 т.1), на яку посилається скаржник в обґрунтування цих доводів, також не підтверджує збільшення кредитного ліміту.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст довідки Банку про розміри встановлених кредитних лімітів та відсутність документів про приєднання до Умов станом на 03.08.2017 жодним чином не впливають на обов`язки ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» та ОСОБА_1 щодо сплати кредитних коштів, оскільки заявлені до стягнення суми отримувались, починаючи з вересня 2019 року. 
Позивач розраховує борг саме з 02.09.2019.
Посилання скаржника на те, що він не пам`ятає факт отримання ним електронних цифрових підписів у Банку, не може бути підставою для звільнення його від виконання зобов`язань.
Враховуючи викладене, а також те, що ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» не повернуто АТ КБ «Приватбанк» кредитні кошти, ОСОБА_1  виступив поручителем за виконання ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» прийнятих на себе зобов`язань, а також приписи п. 3.2.1.4 Умов, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ТОВ «Укрспецбуд ЛТД» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредиту та 21% річних за його користування.
При цьому, жодних заперечень щодо арифметичної правильності заявлених до стягнення сум апеляційна скарга не містить.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановленого судом першої інстанції.
Відтак, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд за результатами оцінки в сукупності всіх наявних у справі матеріалів доказів дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Згідно з ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 у справі № 910/5660/21 підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2021 у справі №910/5660/21 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
.

Головуючий суддя                                                            Н.С. Богацька

судді                                                                                Н.М. Принцевська

                                                                                          А.І. Ярош