ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2021 р.                                    Справа№ 910/5719/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Мальченко А.О. 
 
секретар судового засідання: Михайленко С.О. 
за участі представників сторін: 
від позивача: адвокат Лях К.М. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ № 1063525 від 01.11.2021);
від відповідача: адвокат Пхайко Ю.Л. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1180720 від 06.12.2021)
розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021, (повний текст складено 03.09.2021)
у справі № 910/5719/21 (суддя Нечай О.В.) 
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» 
про тлумачення умов договорів, - 

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.           Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (далі - відповідач) про  тлумачення конструкції речення абзацу 2 пунктів 1.7 Договорів фінансового сублізингу №Д/П-071742/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071744/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071737/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071738/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071740/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-071759/НЮ від 29.08.2007, №38-Д/П-071369/НЮ від 19.06.2007, №37/Д/Ш-071374 від 18.06.2007, №40-Д/П-071370/НЮ від 19.06.2007, №85-Д/Л-071413/НЮ від 25.06.2007, №24-Д/П-071367/НЮ від 19.06.2007, №59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007, №Д/П-071739/НЮ від 21.08.2007, № Д/П-071741/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071743/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-072406/НЮ від 29.12.2007, №Д/П-071736/НЮ від 21.08.2007, №36-Д/П-071368 від 19.06.2007, а саме: чи вбачається зі змісту абзацу 2 пунктів 1.7 Договорів фінансового сублізингу, що коефіцієнт коригування застосовується виключно відносно сум, що еквівалентні відшкодуванню вартості предмета лізингу.
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок різного тлумачення (розуміння) сторонами умов вказаних договорів між сторонами виник спір щодо застосування коефіцієнту коригування при сплаті лізингових платежів.
2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.           Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у позові Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовлено. 
3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.           02.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 по справі № 910/5719/21, в якій апелянт просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 по справі № 910/5719/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити в повному обсязі. 
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Акціонерне товариство «Українська залізниця», як правонаступник ДП «Донецька залізниця», відповідно до судового рішення Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 по справі № 910/5953/17, не могло та не приймало участі в укладенні та виконанні договорів фінансового сублізингу, які не виконувались ДП «Донецька залізниця» після 2014 року, оскільки не було стороною зазначених договорів. 
4.2.          Необхідність тлумачення умов договорів фінансового сублізингу виникла лише після того, як АТ «Укрзалізниця» залучено 14.12.2017 ухвалою Господарського суду Донецької області по справі № 905/2881/17 в якості відповідача, як правонаступника ДП «Донецька залізниця». 
4.3.          Вважає, що у зв`язку з невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, з метою належного захисту прав та законних інтересів АТ «Укрзалізниця», зокрема, встановлення обґрунтованого та правомірного розміру заборгованості за договорами фінансового сублізингу, погашення якого може бути покладено за рішенням суду на АТ «Укрзалізниця», як правонаступника ДП «Донецька залізниця», зважаючи на явне нерозуміння деяких умов таких договорів, зокрема, щодо застосування коефіцієнту коригування при сплаті лізингових платежів, користуючись наданим чинним законодавством способом, АТ «Укрзалізниця» має обгрунтовані правові підстави та право на тлумачення умов договорів фінансового лізингу. 
4.4.           Також, скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема неповно з`ясовано усі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано належну оцінку доказам по справі, що призвело до прийняття неправомірного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню. 
5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.           29.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 по справі № 910/5719/21 залишити в силі, в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. 
5.2.           У поданому відзиві відповідач зазначає, що спору між сторонами, які укладали договори фінансового сублізингу не існує, про це свідчить те, що ДП «Донецька залізниця, виконуючи умови договорів, самостійно застосовувала коефіцієнт коригування до всіх складових лізингового платежу, в тому числі і до сум еквівалентних винагороді сублізингоодержувача, що відображається в призначеннях платежу у виписках по рахунку та в актах звіряння взаємних розрахунків. Враховуючи те, що по даним договорам фінансового сублізингу відповідач неодноразово стягував з ДП «Донецька залізниця» заборгованість з врахуванням коефіцієнта коригування, в тому числі нараховану на розмір винагороди сублізингодавця, то судами вже встановлено той факт, що коригування за даними договорами підпадає не лише еквівалент суми відшкодування вартості предмета лізингу, а і лізинговий платіж повністю. 
6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" у межах справи № 910/5719/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Скрипка І.М.
6.2.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021, у зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М., яка входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду матеріалів апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" у межах справи № 910/5719/21, визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Кравчук Г.А.
6.3.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/5719/21, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5719/21 за вказаною апеляційною скаргою, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 06.12.2021. Також, вказаною ухвалою зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/5719/21.
6.4.           22.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5719/21. 
7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          В судовому засіданні 06.12.2021 представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
7.2.          Представник відповідача в судовому засіданні 06.12.2021 проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Між Приватним акціонерним товариством «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (далі - відповідач, сублізингодавець) та Державним підприємством «Донецька залізниця», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач, сублізингоодержувач) було укладено договори фінансового сублізингу №Д/П-071742/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071744/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071737/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071738/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071740/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-071759/НЮ від 29.08.2007, №38-Д/П-071369/НЮ від 19.06.2007, №37/Д/Ш-071374 від 18.06.2007, №40-Д/П-071370/НЮ від 19.06.2007, №85-Д/Л-071413/НЮ від 25.06.2007, №24-Д/П-071367/НЮ від 19.06.2007, №59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007, №Д/П-071739/НЮ від 21.08.2007, № Д/П-071741/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071743/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-072406/НЮ від 29.12.2007, №Д/П-071736/НЮ від 21.08.2007, №36-Д/П-071368 від 19.06.2007 (далі - договори фінансового сублізингу), відповідно до пунктів 2.1 яких сублізингодавець передає сублізингоодержувачу в тимчасове платне володіння і користування на умовах, передбачених цими Договорами, предмети лізингу, отримані раніше від лізингодавця за Договорами фінансового лізингу, що відповідає встановленим сублізингоодержувачем технічним вимогам, визначеним у Додатках № 2 до цих Договорів.
8.2.          Згідно з п. 1.7 договорів фінансового сублізингу №38-Д/П-071369/НЮ від 19.06.2007, №37/Д/Ш-071374 від 18.06.2007, №40-Д/П-071370/НЮ від 19.06.2007, №85-Д/Л-071413/НЮ від 25.06.2007, №24-Д/П-071367/НЮ від 19.06.2007, №59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007, №36-Д/П-071368 від 19.06.2007 лізинговий платіж - це сума грошових коштів, що підлягають перерахуванню сублізингодавцю в день розрахунку, відповідно до Графіку нарахування платежів. В лізинговий платіж входять суми, скориговані на коефіцієнт коригування (К) і еквівалентні відшкодуванню вартості предмета лізингу, а також винагороди сублізингодавця, включаючи відсотки за користування позиковими коштами з метою придбання предмета лізингу, податків, сплачувані відносно предмета лізингу сублізингодавцем, інші витрати тощо.
8.3.          За умовами п. 1.8 договорів фінансового сублізингу № 38-Д/П-071369/НЮ від 19.06.2007, №37/Д/Ш-071374 від 18.06.2007, №40-Д/П-071370/НЮ від 19.06.2007, №85-Д/Л-071413/НЮ від 25.06.2007, №24-Д/П-071367/НЮ від 19.06.2007, №59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007, №36-Д/П-071368 від 19.06.2007 коефіцієнт коригування - це розрахункова величина, одержувана з відношення: К = Курс2 / Курс1, де Курс1 - це курс, встановлений НБУ для одного долара США на дату підписання договору; Курс2 - це курс, встановлений НБУ для одного долара США на день, коли фактично здійснюється лізинговий платіж. 
9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:
9.1.          Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав застосування положень абз. 2 п. 1.7. договорів фінансового сублізингу №Д/П-071742/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071744/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071737/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071738/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071740/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-071759/НЮ від 29.08.2007, №38-Д/П-071369/НЮ від 19.06.2007, №37/Д/Ш-071374 від 18.06.2007, №40-Д/П-071370/НЮ від 19.06.2007, №85-Д/Л-071413/НЮ від 25.06.2007, №24-Д/П-071367/НЮ від 19.06.2007, №59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007, №Д/П-071739/НЮ від 21.08.2007, № Д/П-071741/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071743/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-072406/НЮ від 29.12.2007, №Д/П-071736/НЮ від 21.08.2007, №36-Д/П-071368 від 19.06.2007 в частині коефіцієнта коригування. 
9.2.           Зі змісту договорів фінансового сублізингу №Д/П-071742/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071744/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071737/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071738/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071740/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-071759/НЮ від 29.08.2007, №Д/П-071739/НЮ від 21.08.2007, № Д/П-071741/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071743/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-072406/НЮ від 29.12.2007, №Д/П-071736/НЮ від 21.08.2007 вбачається, що абз. 2 п. 1.7. вказаних договорів стосується розрахунку графіку нарахування платежів. 
9.3.           Позовні вимоги позивач обґрунтовує різним уявленням сторін щодо змісту умов укладених спірних договорів, зокрема, щодо застосування коефіцієнту коригування при сплаті лізингових платежів. 
10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду з вимогою про тлумачення положень договорів на стадії їх виконання, в той час як тлумачення договору можливе лише до початку виконання сторонами його умов. 
10.2.                     Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що позивачем не зазначається про невизначеність та незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів, зокрема, конструкції речення абзацу 2 пунктів 1.7. договорів фінансового сублізингу, які б могли бути усунуті шляхом їх тлумачення у судовому порядку, а фактично мають місце посилання на наявність або відсутність підстав для застосування коефіцієнту коригування при сплаті лізингових платежів. 
11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.           Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника в частині нерозуміння абзацу 2 п. 1.7. договорів з боку позивача та необхідності їх тлумачення, а також щодо того, що необхідність тлумачення спірних договорів сублізингу виникла після залучення позивача в якості відповідача по справі № 905/2881/17, нерозуміння деяких умов таких договорів, з огляду на наступне. 
11.2.          Відповідно до ч. 1 ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до  статті 213  цього Кодексу.
11.3.          Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
11.4.          Отже, у ч. ч. 3, 4  ст. 213 ЦК України  визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.
11.5.          У постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 902/275/19 роз`яснено: «Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. 
Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.
Отже, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими  ст. 213 ЦК України.
У розумінні наведених положень законодавства тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює наявні умови угоди. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення потрібно розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов».
11.6.          Вказану правову позицію викладено також у постановах Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 915/692/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19.
11.7.          З матеріалів справи вбачається, що за спірними договорами відповідач та ДП «Донецька залізниця» приступили до їх виконання, про що свідчать виписки по рахунках відповідача, акти звіряння взаємних розрахунків (т. ІІ, а.с. 18-58), тобто у сублізингоодержувача не виникло будь-яких сумнівів щодо виконання договорів та/або тлумачення окремих їх положень.
11.8.          Позивачем у позовній заяві не наведено доводів в чому саме полягає незрозумілість або невизначеність спірних умов договорів фінансового сублізингу. 
11.9.          При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що зі змісту договорів фінансового сублізингу №Д/П-071742/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071744/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071737/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071738/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071740/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-071759/НЮ від 29.08.2007, №Д/П-071739/НЮ від 21.08.2007, № Д/П-071741/НЮ від 21.08.2007, №Д/П-071743/НЮ від 21.08.2007, №Д/Т-072406/НЮ від 29.12.2007, №Д/П-071736/НЮ від 21.08.2007 вбачається, що абз. 2 п. 1.7. вказаних договорів стосується розрахунку графіку нарахування платежів.
11.10.          Таким чином, спірний абзац 2 п. 1.7. договорів стосується коефіцієнту коригування лише в частині семи спірних договорів фінансового лізингу, при заявлених вісімнадцяти. 
11.11.          Також, як роз`яснено у постанові Великої Палати від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17 «АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ «Укрзалізниця»».
11.12.          З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що державна реєстрація Акціонерного товариства «Українська залізниця» була проведена 21.10.2015. 
11.13.          Таким чином, з 21.10.2015 позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП «Донецька залізниця», яка була стороною спірних договорів сублізингу, з огляду на що посилання апелянта на те, що лише після залучення його 14.12.2017 в якості відповідача у справі № 905/2881/17 виникла необхідність тлумачення умов спірних договорів не приймаються колегією суддів, оскільки апелянт не був позбавлений права на тлумачення договорів до 14.12.2017. 
11.14.          Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:
12.1.           Колегією суддів не встановлено порушення прав та інтересів позивача у контексті підстав тлумачення спірних договорів фінансового лізингу. 
13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»
13.2.           Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.» 
13.3.          Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
13.4.           При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»
13.5.          Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»
13.6.          Відповідно до ч. 1 ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до  статті 213  цього Кодексу.
13.7.          Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
13.8.          Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).
13.9.          Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
13.10.          При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України).
14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги: 
14.1.           Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/5719/21 залишити без змін. 
14.3.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/5719/21 залишити без задоволення.
15.          Розподіл судових витрат:
15.1          Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 14, 74, 79, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/5719/21 залишити без задоволення. 
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/5719/21 залишити без змін. 
3.          Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця».
4.           Справу № 910/5719/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.
Повний текст постанови підписаний 24.12.2021, у зв`язку із перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному, суддею Кравчуком Г.А. підписаний після виходу із відпустки.

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                А.О. Мальченко