ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/250/22 Справа № 199/9653/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Савченко Є.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 березня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Поляка Олександра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Згідно оскаржуваної постанови, 22.11.2021 о 02:25 год., в м. Дніпро, по вул. Петра Бикова, 35, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Шкода № НОМЕР_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, з ознаками: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкіряного покрову, та від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. 
Не погоджуючись з винесеною постановою захисник Поляк О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення адвокат посилається на те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 16.12.2021 та подав апеляційну скаргу у передбачений законом строк 23.12.2021, однак судом апеляційної інстанції вона була повернута для усунення недоліків та після їх усунення скарга була подана повторно, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його.
В якості доводів апеляційної скарги адвокат посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Так, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, є сфальсифікованим, оскільки викладені у ньому фактичні обставини справи не відповідають дійсності, а саме те, що ОСОБА_1 працівники поліції не зупиняли та він не знаходився на вул. Петра Бикова 35, у зафіксований у протоколі час. Захисник посилається й на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 траспортним засобом, факту його зупинки та відсторонення від керування автомобілем, що свідчить про відсутність події правопорушення. Окрім того, апелянт зазначає, що свідки також не підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, пояснення свідків були складені працівниками поліції самостійно, є абсолютно ідентичними за своїм змістом та надані свідкам лише для їх підпису, а тому ці пояснення не можуть бути взяті до уваги судом як допустимий доказ. Звертає увагу захисник й на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Також указує, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначені ознаки сп`яніння водія та ці ознаки не відповідають переліку, визначеному законом, що свідчить про недопустимість цього протоколу як доказу.
До того ж, зазначає, що направлення на проходження медичного огляду не містить ні посади, ні ініціалів, ні підпису уповноваженої особи, яка його складала, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, й підтверджує неналежність такого доказу. За наведених обставин захисник просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

До суду апеляційної інстанції від захисника Поляка О.В. надійшла письмова заява, в якій він просив розглядати справу без його та ОСОБА_1 участі, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримують в повному обсязі, та, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.
Розглянувши клопотання захисту про поновлення процесуального строку та апеляіційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку. 
Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що апеляційну скаргу було подано 23.12.2021, тобто у передбачаний законом строк, однак апеляційним судом вона була повернута. При цьому, після усунення недоліків, апелянт повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою.
За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.
Перевіряючи законність постановленого рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були. 
Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з матеріалів справи, працівниками поліції закидається ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України через відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та ці вимоги були заявлені у зв`язку з виявленням у водія ознак наркотичного сп`яніння у виді: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, різке забарвлення шкіряного покриву.
З наведеними обставинами суд першої інстанції погодився та вказав їх у постанові. 
Між тим, визнаючи вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. 
Так, апеляційний суд всважає, що ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці та працівниками поліції не доведено наявність у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який би підтвердив, наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, зазначених у протоколі, а письмові пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи, підтверджують лише факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містяться й даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом за наявності підозри про перебування ОСОБА_2 у стані сп`яніння.
При постановлені оскаржуваного рішення, суд першої інстанції наведені обставини залишив поза увагою та не перевірив належним чином, чи були обґрунтованими вимоги працівників поліції.
Отже, у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б ставили під сумнів поведінку ОСОБА_1 , а також вказували б на будь-яку ознаку його перебування у стані наркотичного сп`яніння. 
Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що поведінка працівників поліції свідчить про намір скласти протокол за будь-яких умов, а нервування водія вочевидь зумовлено лише такими діями поліцейських.
Разом з тим, направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що міститься у матерілах справи, не містить ні посади, ні ініціалів, ні підпису уповноваженої особи, яка його складала, що свідчить про однобічний та спрощений підхід працівників поліції при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушння.
Окрім того, у матеріалах справи міститься медичний висновок № 5078 від 22.11.2021, відповідно до якого ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.
На переконання суду апеляційної інстанції, при постановленні рішення, суд не надав належної оцінки наведеним вище обставинам та необґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а порушення, допущені поліцейським при складанні протоколу, є істотними та перешкоджають суду дійти до беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу захисника Поляка О.В. в інтересах ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а постанову скасувати із закриттям провадження у справі, на підстаів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Поляка Олександра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року, задовольнити.
Поновити захиснику Поляку Олександру Віталійовичу пропущений строк на оскарження постанови  Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Поляка Олександра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська  від 13 грудня 2021 року щодо  ОСОБА_1 , скасувати.
Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду         Н.В. Коваленко