ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2101/22 Справа № 175/1775/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко  О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої судді - Деркач Н.М.,
               суддів: Куценко Т.Р., Максюти Ж.І.,
               за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2002 року, від шлюбу та спільного мешкання мають спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалося, в сім`ї не було взаєморозуміння, виникали конфлікти і сварки, втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, що призвело до розпаду сім`ї. Разом фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені, сторони мають психологічну несумісність. Сім`я сторін розпалася та поновлена бути не може. Примирення та збереження сім`ї не можливе, оскільки у кожного з них фактично сформувалась нова сім`я. Спору пов`язаного з майном на теперішній час немає. Просила шлюб розірвати, задовольнивши позов. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, який зареєстровано Виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13 — розірвано. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, не врахував особисті міркування відповідача щодо розлучення, не вжив заходів щодо примирення подружжя, рішення суду винесено з порушенням норм процесуального законодавства, вважає, що фактичні відносини між сторонами допускають примирення та збереження сім`ї.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2002 року, що зареєстрований Виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13. Від цього шлюбу і мають спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Сумісне життя між сторонами не склалося, в сім`ї не було взаєморозуміння, виникали сварки і конфлікти, що призвело до розпаду сім`ї і фактично роздільного мешкання, мають психологічну несумісність. Шлюбних і подружніх відносин немає, фактично не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. 
Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Згідно положення ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що судом першої інстанції було здійснено розгляд даної справи упереджено та несправедливо.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції у повній мірі врахував вказані норми закону та дійшов вірного висновку про те, що подружжя стосунки не підтримує, разом тривалий час не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не узгоджуються з приписами ч. 4 ст. 56 СК України та фактичними обставинами справи.
Також, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року було зупинено провадження та надано сторонам по справі строк для примирення подружжя – два місяці.
Проте, протягом строку, визначеного ухвалою суду, заяви про примирення сторін до суду не надходили.
Колегія суддів, звертає увагу, що справа розглядається у судовому порядку з травня 2021 року, проте, сторони за цей час не дійшли згоди та порозуміння.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання та примирення між сторонами є неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Судові витрати, понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В : 

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Головуючий:                         Н.М. Деркач

Судді: Т.Р. Куценко

                                                                               Ж.І. Максюта