ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2021 р.           Справа№ 910/14829/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Буравльова  С.І. 

Секретар судового засідання Зозуля Н.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті" на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2021 (повний текст складено 26.05.2021) у справі № 910/14829/20 (суддя - Приходько І.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті"
до приватного підприємства "Автоентерпрайз"
прo стягнення 67 650, 00 грн,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
24.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Іоніті" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "Автоентерпрайз" про стягнення 67 650, 00 грн штрафних санкцій за договором про надання послуг з розміщення обладнання б/н від 18.12.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань щодо забезпечення підключення обладнання, визначеного в Акті приймання-передачі від 18.12.2019, до електричної мережі, що, як наслідок, позбавило позивача можливості використати таке обладнання у господарській діяльності,  і  внаслідок чого виникли передбачені пунктом 5.4. договору підстави для стягнення з відповідача штрафу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, викладених у позовній заяві, та ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження  тієї обставини  , що відключення зарядного пристрою за місцем його розміщення сталося з вини чи за наслідком дій відповідача, тоді як з наданого відповідачем висновку комп`ютерно-технічної експертизи №576/10/2020 від 19.10.2020 вбачається, що позивач був обізнаний щодо відключення зарядного пристрою до складання акта від 18.12.2019.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Іоніті" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/14829/20 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки ,  викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи документам. Судом першої інстанції не досліджено обставини належного виконання відповідачем обов`язків, передбачених договором, а також детальні обставини відключення обладнання позивача. На думку апелянта, місцевим господарським судом помилково не прийнято акт обстеження обладнання від 13.08.2020, оскільки ні договором, ні чинним законодавством не встановлено обов`язку складання актів обстеження  за участю відповідача. Позивач вважає, що він мав право на звернення до суду незалежно від направлення письмової претензії на адресу відповідача. Не направлення письмової претензії не спростовує  існування порушення договору та не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Крім того, вважав апелянт, суд першої інстанції всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу України прийняв до уваги висновок комп`ютерно - технічної експертизи №578/10/2020, яким зафіксовано зміст повідомлень від 04.05.2020, 05.05.2020, а тому не може підтверджувати обставини, які  мали місце після 13.08.2020.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 153, 00 грн. та доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів відповідачу, надано скаржнику строк на усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги.
Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження. Призначено справу до розгляду на 06.10.2021. Зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/14829/20 до прийняття апеляційним господарським судом кінцевого рішення.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 05.10.2021, у зв`язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, справу № 910/18029/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суддів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 03.11.2021.
У судовому засіданні 03.11.2021 оголошено перерву до 24.11.2021.
22.11.2021 позивач  подав пояснення, у яких він заперечував доводи апелянта щодо відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем, а нездійснення розрахунку позивачем не є предметом розгляду у цій справі.
У судовому засіданні позивач просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши документи справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2019 між ТОВ «ІОНІТІ» (замовник) та ПП «АВТОЕНТЕРПРАЙЗ» (виконавець) було укладено Договір про надання послуг з розміщення обладнання (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з розміщення зарядних пристроїв постійного та/або змінного струму для зарядження електромобілів, визначених в окремих Актах приймання-передачі до цього Договору, за адресами та на умовах, які визначаються в окремих Актах приймання-передачі до цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.
За умовами пункту 1.2 Договору місце розміщення обладнання визначається сторонами в акті приймання-передачі.
Згідно Акту приймання-передачі до Договору від 18.12.2019: місцем розміщення обладнання є: Ресторан "Forest Club", м. Київ, пр. Мінський, 20-А.
Пунктом 2.1. Договору визначені обов`язки виконавця за договором (відповідача), до яких належить, зокрема: надання можливості замовнику розмістити обладнання у погоджених сторонами місцях; забезпечення безперебійного електричного живлення обладнання замовника; забезпечення охорони обладнання від викрадення, пошкодження, знищення; не використання обладнання замовника для власних комерційних потреб.
Пунктом 5.4 Договору встановлений обов`язок відповідача сплатити позивачу штраф у випадку будь-якого порушення відповідачем умов Договору, що призвело до неможливості використання замовником для ведення своєї господарської діяльності обладнання. 
На підставі Договору позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 67  650,00 грн за період з 13.08.2020 по 22.09.2020 за наступною формулою: P=DC*1500+AC*150, в якій, якщо інше не передбачено Договором, елементи мають наступне значення: Р - сума штрафу у гривнях, що підлягає сплаті за день надання послуг, впродовж якого існувала неможливість використання Обладнання або окремих одиниць Обладнання: зарядних пристроїв для заряджання електромобілів, визначених в акті (актах) приймання-передачі до цього Договору; DC - кількість одиниць Обладнання, а саме зарядних пристроїв постійного струму, які було неможливо використовувати в день, за який розраховується сума штрафу; AC - кількість одиниць Обладнання, а саме зарядних пристроїв змінного струму, які було неможливо використовувати в день, за який розраховується сума штрафу.
Позивач вказував, що 13.08.2020 ним було здійснено обстеження обладнання, за результатами якого встановлено   неможливість використання зарядних пристроїв за місцем їх розміщення, про що позивачем одноосібно складено Акт обстеження обладнання. 
За наведених обставин та на підставі п. 5.4 договору ТОВ «Іоніті» нарахувало ПП «Автоентерпрайз» 67  650,00 грн штрафних санкцій за кожен день, впродовж якого використання обладнання було не можливим, а саме за період з 13.08.2020 по 22.09.2020 включно.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами спору договір від 18.12.2019 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
За змістом частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 1 ст. 902 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За доводами позивача,  відповідач порушив умови договору і не забезпечив підключення обладнання (зарядного пристрою змінного струму для заряджання електромобілів (АС) та зарядного пристрою постійного струму для заряджання електромобілів (DС), розташованого за адресою: м. Київ, пр. Мінський, 20-А, що є підставою для стягнення з нього штрафу у розмірі 67 650,00 грн на підставі пункту 5.4.договору.
Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
В силу вимог статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
За правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі  № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі  № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
З матеріалів справи  вбачається, що 18.12.2019 за актом приймання-передачі ТОВ «Іоніті» розмістило, а ПП «Автоентерпрайз» надало місце для розміщення обладнання: зарядний пристрій постійного струму для зарядження електромобілів (DС) та зарядний пристрій змінного струму для зарядження електромобілів (АС) за адресою «Ресторан Forest Club», місце розміщення: м. Київ, проспект Мінський, 20-А.
Умовами п. п. 2.1.6, 2.1.7, 2.1.11 договору сторони визначили, що відповідач зобов`язаний забезпечити підключення обладнання до електричної мережі та безперебійне електричне живлення обладнання замовника; у будь-яких без виключень випадках отримувати письмовий дозвіл замовника на відключення обладнання від електричної мережі.
13.08.2020, на виконання наказу директора ТОВ «Іоніті» від 06.04.2020, з метою здійснення моніторингу технічного стану та працездатності обладнання ТОВ «Іоніті», директор ТОВ «Іоніті» ОСОБА_1. та монтажник електричного устаткування ОСОБА_2 провели технічне обстеження обладнання, розташованого за адресою: «Ресторан Forest Club», м. Київ, проспект Мінський, 20-А, зарядний пристрій постійного струму для зарядження електромобілів (DС) та зарядний пристрій змінного струму для зарядження електромобілів (АС). Вказані особи встановили факт неможливості використання вказаних зарядних пристроїв, у зв`язку з відключенням від живлення, про що склали відповідний акт.
Також позивач до матеріалів справи надав нотаріально завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Агарковою А.М. заяву свідка ОСОБА_1 (директора ТОВ «Іоніті») від 23.12.2020, зареєстровану в реєстрі за №2910, у якій свідок повідомив, що з метою здійснення інвентаризації обладнання ТОВ «Іоніті» він та монтажник електричного устаткування ОСОБА_2 13.08.2020 прибули за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 20-А, для огляду обладнання, розміщеного за вказаною адресою на підставі договору. 
Внаслідок огляду обладнання було встановлено його відключення від електричної мережі. Шляхом огляду складових обладнання було виявлено відсутність в зарядному пристрої постійного струму для заряджання електромобілів модему ТОВ «Іоніті» ,  і виявлено наявність стороннього модему, який не належить ТОВ «Іоніті» і походження якого ТОВ «Іоніті» невідоме. Зазначене свідчить про заміну модему обладнання - функціональної складової зарядного пристрою, призначеного для зв`язку із системою обліку зарядного пристрою, його моніторингу та керування. При цьому відповідно до правил поводження з електроустаткуванням та з метою забезпечення безпеки осіб заміна модему зарядного пристрою неможлива без відключення зарядного пристрою від електричної мережі. У серпні 2020 року за допомогою мобільного додатку AE Charging Point було виявлено підключення обладнання ТОВ «Іоніті», розміщеного за адресою: м.  Київ, проспект Мінський, 20-А, до білінгової системи AUTOENTERPRISE, без надання ТОВ «Іоніті» доступу до дистанційного управління обладнанням та без можливості використання обладнання у господарській діяльності ТОВ «Іоніті». 15.12.2020 свідок та монтажник електричного устаткування ОСОБА_2 здійснили повторне обстеження обладнання, розміщеного за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 20-А, та обстеженням виявили: відсутність в зарядному пристрої постійного струму для заряджання електромобілів (DС) модему ТОВ «Іоніті» та наявність стороннього модему, який не належить ТОВ «Іоніті» і походження якого ТОВ «Іоніті» не відоме; відсутність зарядного пристрою змінного струму для заряджання електромобілів (АС), його демонтаж. У заяві свідок повідомив, що не надавав жодним особам вказівок щодо відключення від електричної мережі обладнання, розміщеного за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 20-А, та вказівок щодо заміни модему обладнання ТОВ «Іоніті» в зарядному пристрої постійного струму для заряджання електромобілів (DС) чи щодо демонтування зарядного пристрою змінного струму для заряджання електромобілів (АС).
Оцінивши надану позивачем до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_1 від 23.12.2020, суд апеляційної інстанції встановив, що такою  зафіксована  обізнаність директора ТОВ «Іоніті» ОСОБА_1 про зміст закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та відповідає вимогам ст. 88 ГПК України.
Відтак,  вказана заява свідка приймається судом до уваги як доказ у справі, який, у сукупності із наданим позивачем актом обстеження від 13.08.2020, підтверджує   порушення відповідачем умов укладеного договору.
При цьому позивач зазначає, що не надавав відповідачу згоди на відключення обладнання та розраховував на безперебійну можливість використання обладнання у своїй господарській діяльності і на  те, що відповідач  буде належним  чином виконувати  зобов`язання за договором. 
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що позивач в соціальній мережі Facebook розмістив оголошення про початок відключення ним зарядних станцій, що, на думку відповідача, вказує про визнання   позивачем  самостійного відключення обладнання від електричної мережі та, відповідно, свідчить про відсутність порушень зі сторони відповідача.
На підтвердження фіксування змісту повідомлень позивачем в соціальній мережі Facebook відповідач надав до матеріалів справи висновок комп`ютерно-технічної експертизи інформації, оприлюдненої у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет №576/10/2020, складений 19.10.2020 експертом ТОВ «Експертно-дослідна служба України» Усковим К.Ю., а також експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет №304/2020-ЕВ від 20.10.2020, складений Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес».
Господарський суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, взяв до уваги в якості доказу наданий відповідачем висновок комп`ютерно-технічної експертизи №576/10/2020 від 19.10.2020 та з посиланням на цей висновок  вказав, що позивач на своїй сторінці у соціальній мережі facebook (https://www.facebook.com/ionity.ua/) 04.05.2020 розмістив оголошення про відключення зарядних станцій в мережі "Autoenterprise", що свідчить про обізнаність позивача із вказаними обставинами до складання відповідного акта та підтверджує суперечливість доводів останнього про відключення зарядного пристрою для електромобілів саме відповідачем.
Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Частиною 7 ст. 98 ГПК України унормовано, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до абз. 10 ч. 2 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за ст. 385 Кримінального кодексу України.
Отже, законодавець визначає, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за ст. 385 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 5 ст. 100 ГПК України в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Тобто норма, яка визначає, що в ухвалі повинно бути роз`яснено експерту про кримінальну відповідальність, не виключає обов`язку експерта зазначати при складанні висновку, що він попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України  або за відмову від надання висновку за ст. 385 Кримінального кодексу України.
Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 у справі №904/684/18.
У висновку експерта, на які спирався суд першої інстанції, такі відомості відсутні.
Оцінюючи висновок комп`ютерно-технічної експертизи інформації, оприлюдненої у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет, №576/10/2020 від 19.10.2020 та експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет №304/2020-ЕВ від 20.10.2020, складений ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вказані висновки як належні, допустимі та достовірні докази, оскільки в останніх відсутні будь-які посилання під час здійснення дослідження на обставини у даній справі, зокрема на договір про надання послуг з розміщення обладнання від 18.12.2019, що ставить під сумнів дійсність та обґрунтованість висновків експертів.
Колегія суддів апеляційної інстанції також відзначає, що у розміщених позивачем в соціальній мережі Facebook повідомленнях відсутні будь-які посилання на місце розташування обладнання та на договір про надання послуг з розміщення обладнання від 18.12.2019, а  самі  повідомлення розміщені у період, який не входить до  періоду, визначеного позивачем у позові  13.08.2020-22.09.2020).
Отже, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апеляційної скарги про, те що суд першої інстанції взяв до уваги докази, які не підтверджують суттєві та істотні для справи обставини.
Відповідно до умов договору відповідач повинен був забезпечити підключення обладнання та безперебійне електричне живлення обладнання позивача, а у випадку необхідності відключення обладнання - отримати письмовий дозвіл позивача.
Як підтверджено наданою позивачем до матеріалів справи копією акта обстеження обладнання від 13.08.2020, заявою свідка директора ТОВ «Іоніті» ОСОБА_1 від 23.12.2020, відповідачем було порушено умови договору щодо забезпечення електричним живлення обладнання позивача, що розташоване за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 20-А, у період з 13.08.2020 по 22.09.2020 включно.
Відповідач, натомість, доводів позивача належними та вірогідними доказами не спростував, жодних доказів, що свідчили б про належне виконання умов договору суду не надав, як і не надав у відповідності до ст. 218 ГК України доказів на підтвердження вжиття необхідних заходів для недопущення порушень.
При цьому щодо доводів відповідача та висновків місцевого господарського суду про те, що акт обстеження обладнання від 13.08.2020 складено за відсутності представника відповідача, йому не направлявся, претензії щодо порушенням умов договору не виставлялось, колегія суддів зазначає, що умовами договору не встановлено обов`язку складання актів обстеження обладнання виключно за участю відповідача, як і обов`язку надсилання позивачем такого акту відповідачу. Водночас, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі, і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а тому відсутність звернення позивача до відповідача з претензіями щодо неналежного виконання умов договору на підставі п. 5.6 договору не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Посилання скаржника на те, що насправді за адресою: м. Київ, проспект Мінський, 20-А, було розміщене обладнання, належне не позивачу, а відповідачу, є неспроможним, оскільки такі твердження відповідача не підтверджені відповідними доказами, зокрема документами, які підтверджували б перебування відповідного обладнання на праві власності або іншому речовому праві у відповідача.
Крім того, у п. 1.3 договору, який є чинним, сторони погодили, що обладнання належить на праві власності або користування саме замовнику (ТОВ «Іоніті») і підписанням 18.12.2019 акта приймання-передачі обладнання до договору сторони фактично визнали факт належності такого обладнання саме позивачу на певному речовому праві.
Враховуючи надані сторонами докази та встановлені на їх підставі обставини у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог докази є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування. Факт порушення відповідачем умов договору підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.
Посилаючись на порушення відповідачем умов договору, а саме зобов`язання щодо забезпечення підключення зарядного пристрою постійного струму для зарядження електромобілів (DС) та зарядного пристрою змінного струму для зарядження електромобілів (АС) за адресою: «Ресторан Forest Club», м. Київ, проспект Мінський, 20-А, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 67 650,00 грн штрафу на підставі п. 5.4 договору.
Положеннями ст. 611 ЦК України  визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. ст. 230, 231 ГК України  штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).
За визначенням ст. 551 ЦК України  предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За розрахунком ТОВ «Іоніті» сума штрафу становить 67 650,00 грн за 41 день, впродовж яких існувала неможливість використання обладнання, а саме у період з 13.08.2020 по 22.09.2020.
Розрахунок штрафу здійснено позивачем арифметично правильно, відповідно до наведеної у договорі формули (1*1500 + 1*150)*41= 67 650.
За таких підстав висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог у цій справі є помилковими, а позовні вимоги ТОВ «Іоніті» підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України  витрати по сплаті судового збору, у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

                                 П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/14829/20  задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/14829/20  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства «Автоентерпрайз» (61070, Харківська область, місто Харків, вул. Рудика, будинок 6; код ЄДРПОУ 40119580) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іоніті» (01133, м. Київ, вул. Євгенія Коновальця, буд. 36 Д, офіс 6; код ЄДРПОУ 42153109) 67 650,00 грн - заборгованості зі сплати штрафних санкцій, 2  102,00 грн - судового збору за подання позовної заяви та 3  153,00 грн - судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
Матеріали справи №910/14829/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16.12.2021.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                С.І. Буравльов