ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7786/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року(суддя 1-ї інстанції Прасов О.О.) у справі №280/7786/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
30.08.2021р. позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки з 16.06.2021 із урахуванням різниці, що вже була виплачена; 3) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з діями відповідача при призначенні пенсії застосувати показники середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства, та також не погоджується з відмовою відповідача виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Проте жодного доказу отримання позивачем пенсії по вислузі років відповідачем не надано.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року. позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимоги та прийняти  нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована невірним застосування норм матеріального права, оскільки з 06.08.2008 ОСОБА_2 первинно було призначено пенсію за вислугу років, згідно її заяви про призначення пенсії від 06.08.2008, нарахування якої в подальшому було призупинено з 01.09.2008 у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення такої пенсії. 16.06.2021 ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсі на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Виходячи з норм чинного законодавства України та на підставі вищевикладеного, оскільки ОСОБА_2 первинно було призначено пенсію за вислугу років у 2008 році, у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки при перерахунку пенсії за віком, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки застосовується лише при первинному призначенні пенсії. У відповідача відсутні правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що вона перебувала на обліку в управлінні та за період з 06.08.2008 по 31.08.2008 їй було нараховано пенсію за вислугу років у сумі 637,39 гри., яка була виплачена в липні 2021 року на розрахунковий рахунок в ПАТ КБ “ПриватБанк”, число виплати 15, що підтверджується довідкою від 24.09.2021. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, оскільки пенсію з 2008р.  не отримувала.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 06.08.2008р. до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугою років (працівник освіти).
Пенсійним органо прийнято протокол від 08.80.2008р. про призначення пенсії.
Проте 07.08.2008р. позивач працевлаштувався, працював та сплачував у встановленому нормами права порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
На підставі особистої заяви позивача відповідачем з 16.06.2021 переведено позивача з пенсії за вислугу років – на пенсію за віком згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Відповідач Листом від 19.08.2021 за №0800-0206-8/56307 відмовив позивачу: у перерахунку пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.40, п.4-3 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки (9118,81 грн.); у нарахуванні та виплаті допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції  задовольняючи позов дійшов висновку про протиправність дії відповідача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року (далі по тексту - Закон №1788) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 року (далі по тексту - Закон №1058) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
У відповідності до частини другої статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: 
Зп = Зс х (Ск : К), де: 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; 
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n); 
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Вказані норми свідчать, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.
Дійсно, позивач подавала заяву про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії і при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного     Закону.
Крім того, після подання заяви 06.08.2008р., позивач з 07.08.2008р. продовжила працювати, про що свідчить копію трудової книжки поданої до відзиву на апеляційну скаргу, а отже позивач продовжувала працювати і сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Оскільки за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулась вперше у червні 2021 року, тому відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону №1058.
Вказаний висновок судовою колегією здійснений з урахуванням правової позиції Верховного Суду України викладеної, у постанові від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а), у постанові від 11.09.2019 року (справа №213/1226/16-, у.
Крім того, аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №876/5312/17, згідно якої у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058.
Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку пенсія за віком позивачу повинна призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (в даному випадку за 2018-2020 роки).
Щодо позовної вимоги про виплатити позивачу відповідно до п.7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.
Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Крім того, відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-ку пенсію.
Як свідчать встановлені обставини справи,  позивач на день досягнення пенсійного віку для призначення йому пенсії за віком працював у загальноосвітньому навчальному закладі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", мав страховий стаж понад 30 років на таких посадах, до цього не отримував будь-якої пенсії.
Підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є отримання до моменту призначення пенсії за віком пенсії за вислугу років.
На підтвердження такого відповідач подає протокол від 08.08.2008р. та довідку про нарахування виплату пенсії за вислугу років у липні 2021р. за період 06.08.2008 по 31.08.2008р.
Подані докази суд апеляційної інстанції оцінює з урахуванням ст. 2 КАС України.
Відповідно до поданих доказів позивач 06.08.2008р. звернулась до органів пенсійного фонду про призначення пенсії за вислугу років, проте  07.08.2008р. продовжила працювати за спеціальністю (викладач філологічних дисциплін).
Незважаючи на протокол від 08.08.2008р. про призначення пенсії, доказів, що позивачу нараховувалась та виплачувалась пенсія, так само і припинення її виплати, як стверджує відповідач 09.01.2008р., суду не надано, оскільки у разі працевлаштування за спеціальністю – виплата пенсії припиняється.
Отже в даному випадку пенсія не нараховувалась та не виплачувалась.
Здійснення нарахування та виплату позивачу пенсії за період 06.08.2008р по 31.08.2008р. у липні 2021р. не відповідає нормам законодавства та є неможливим, оскільки позивач продовжила працювати з наступного дня звернення до пенсійного органу. 
Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду з питань нарахування та виплату такої грошової допомоги є вірними, проте обставини справи є різними.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №280/7786/21 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак