ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2446/20                                                Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н.В.
Апеляційне провадження № 33/818/95/21                                           Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,
за участю секретаря - Вакули Н.С.,
захисників         - Горобець Р.М., Горобець А.А., Землянською К.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2  за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП право керування з 1997р., категорія «Б»,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 , право керування з 2014р., категорія «Б»,
- визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.
Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 09.02.2020 року о 12.20 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 54 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген Кадді» р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, чим порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, та допустив зіткнення з автомобілем «БМВ Х1» р.н. НОМЕР_2 , що рухався попереду. 
Також 09.02.2020 о 12.20 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 54 ОСОБА_2 керувала автомобілем «БМВ Х1» р.н. НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч на парковку не врахувала дорожню обстановку, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, порушивши п. 10.4 ПДР України, та допустила зіткнення з автомобілем «Фольксваген Кадді» р.н. НОМЕР_1 , що рухався у попутному напрямку. 
Транспортні засоби механічно пошкоджені, спричинені збитки.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, ухваливши нову постанову, якою:
- визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;
- провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не порушував вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил Дорожнього руху України, а подія ДТП сталася внаслідок дій водія ОСОБА_2 , яка спочатку включила правий покажчик повороту та прийняла вправо, а потім з правого ряду стала без попередження і в порушення вимог п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України виконувати маневр розвороту, що і призвело до зіткнення. 
Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання його захисника про необхідність проведення комплексної автотехнічної та експертизи відеозапису, який мається в матеріалах справи, з метою надання оцінки дій водіїв учасників даної пригоди експертами. 

Крім того, під час апеляційного розгляду захисником Горобець Р.М. подане клопотання про призначення комплексної автотехнічної та відео звуко - запису експертизи в Національному науковому центрі « Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса ».
На вирішення експертам поставити наступні питання:
1. Хто саме з водіїв в обстановці, яка склалася порушив вимоги Правил дорожнього руху України, виходячи з відео та матеріалів наданих на експертизу ?
2. Які саме вимоги пунктів Прйвил дорожнього руху України було порушено водієм чи водіями виходячи з наданого на експертизу відео та матеріалів справи ?
3. Чи знаходяться з технічної точки зору порушення водієм чи водіями вимог Правил дорожнього руху України в причинному зв`язку з даною ДТП, виходячи з наданого на експертизу відео та матеріалів справи ?

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Горобець А.А. підтримали клопотання захисника Горобець Р.М. щодо призначення судової експертизи.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Землянська К.В. заперечувала щодо задоволення цього клопотання, погоджуючись із висновком суду першої інстанції та вважали зайвим проведення експертизи, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей для розгляду цієї справи.
Дослідивши заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції вбачає, що переважна більшість питань, які захисник просить поставити на розгляд експертам взагалі мають правовий характер та мають бути вирішені саме судом у нарадчій кімнаті за результатами апеляційного розгляду. При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться захисником Горобець Р.М. експерту в заявленому клопотанні взагалі охоплюються апеляційними доводами щодо незгоди з судовим рішенням та межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати тільки суду. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залучення експерта.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 не з`явилася, але їй направлялася судова повістка про місце, дату та час попереднього судового засідання в суді апеляційної інстанції, яку вона отримала 07.09.2021року, про свідчить її власноручний підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення (арк.83, 84). 
В судому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат Землянська К.В. просила провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_2 , з якою узгоджена процесуальна позиція.
ОСОБА_1 та його захисники вважали за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_2 .
При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_3 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та  ОСОБА_2 не була позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
За таких обставин, враховуючи думку захисника ОСОБА_2 - адвоката Землянської К.В., Ткаченка Ю.Г. та його захисників, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_2 , яка без поважних причин не прибула в судове засідання в суд апеляційної інстанції та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавала, з урахуванням апеляційних доводів, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та наявних відомостей у матеріалах справи,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, думку захисника Землянської К.В., яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порушення Правил дорожнього руху України.
Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
Визнаючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ОБ №175926 від 09.02.2020 року та серії ОБ №186444 від 09.02.2020 (а.с. 2, 3); схемі місця ДТП від 09.02.2020 року (а.с.3); відеозаписі відеореєстратора, який міститься на DVD-R диску та долучений до матеріалів справи (а.с.11), а також на усні пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими ними в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ОБ №175926 від 09.02.2020 року, 09.02.2020 о 12.20 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 54 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген Кадді» р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, чим порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, та допустив зіткнення з автомобілем «БМВ Х1» р.н. НОМЕР_2 , що рухався попереду.
З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та наявність його власноручних пояснень до нього.
Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП від 09.02.2020 року, об`єктивно вбачається, що дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_1 , та «БМВ Х1», р.н. НОМЕР_2 , які рухалися в попутному напрямку, сталася у лівій крайній смузі руху на відстані 6,4 м від правого узбіччя проїжджої частини. Внаслідок події ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с.3).
Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.
З відомостей відеозапису подій від 09.02.2020 року, долученого до матеріалів справи, вбачається, що:
- автомобіль «БМВ Х1», під  керуванням водія  ОСОБА_2 , який їхав у лівій смузі руху з увімкнутим покажчиком лівого повороту, перед початком маневру попороту ліворуч незначно змістився праворуч, частково виїхавши на праву смугу руху та фактично здійснював поворот ліворуч не з крайнього лівого положення. Такими діями водій ОСОБА_2 допустила порушення п. 10.4 ПДР України;
-  автомобіль «Фольксваген Кадді», під  керуванням водія  ОСОБА_1 , рухаючись в попутному напрямку за автомобілем «БМВ Х1», не зважаючи на увімкнутий покажчик повороту автомобілю, що рухався попереду, не ураховував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції. Такими діями водій ОСОБА_1 допустив порушення п. 12.1, п.13.1 ПДР України.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..
Згідно пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечував. Причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 . 
При цьому, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що рухався на автомобілі «Фольксваген Кадді» позаду автомобіля «БМВ Х1», під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення. Крім того, такі твердження апелянта щодо його невинуватості у дорожньо-транспортній пригоди повністю спростовуються відомостями, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ОБ №175926 від 09.02.2020 року та серії ОБ №186444 від 09.02.2020 , схемі місця ДТП від 09.02.2020 року , відеозаписі подій від 09.02.2020 року, а також на усними поясненнями ОСОБА_2 , наданими нею в суді першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген Кадді» та рухаючись позаду автомобіля «БМВ Х1», під керуванням ОСОБА_2 , не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався дистанції, допустивши зіткнення з автомобілем «БМВ Х1», р.н. НОМЕР_2 , що рухався попереду. 
Крім того, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «БМВ Х1», р.н. НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч на парковку не врахувала дорожню обстановку та не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, допустивши зіткнення з автомобілем «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_1 , що рухався позаду її транспортного засобу у попутному напрямку.
Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил Дорожнього руху України, а водій ОСОБА_2 - п. 10.4 Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого сталася подія ДТП, тобто вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди, оцінка яких не потребує спеціальних знань, тому на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями.
Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_2 - п. 10.4 Правил Дорожнього руху України, та притягнуто їх за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 та захисників Горобець Р.М. і Горобець А.А. про призначення комплексної автотехнічної експертизи - відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2020року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  за ст.124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков