УХВАЛА

28 грудня 2021 року 
Київ
справа №2-а-484/2008
адміністративне провадження № Зі/9901/167/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М., перевіривши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2009, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України 17.01.2012, у задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2009 відмовлено.
У 2018 році позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про роз`яснення постанови цього ж суду від 12.12.2008.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2018, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, провадження у справі за вказаною вище заявою закрито на підставі пункту 4 частини першої 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач вже звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008 і ухвалою цього ж суду від 28.02.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012, йому було відмовлено в роз`ясненні зазначеного судового рішення суду першої інстанції.
Після цього, у 2018 році позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05.03.2009.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.06.2018 в задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05.03.2009 відмовив.
Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, а саме з: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, ухвалою цього ж суду від 12.02.2018 та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2009, 25.04.2018 та 11.06.2018, позивач 27.09.2019 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, поданого у 2008 році.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 24.10.2019 касаційна скарга позивача на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2008, ухвалу цього ж суду від 12.02.2018 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2009, 25.04.2018 та 11.06.2018 залишена без руху у зв`язку з пропуском строку касаційного оскарження і відсутністю доказів на сплату судового збору та надано 10-денний строк для усунення вказаних недоліків.
17.12.2019 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої   статті 333 КАС України.
Ухвалою Верховного Суду від 04.08.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.01.2012 та ухвал Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 та 17.12.2019 у справі №2-а-484/2008.
Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2021р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення повернуто заявнику без розгляду.
11.12.2021р. до Верховного Суду надійшла заява позивача про ухвалення щодо рішення по суті позовних вимог додаткового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів заяви вбачається, що рішення по суті позовних вимог у справі було постановлено Луцьким міськрайонним судом Волинської області 12.12.2008р. і в касаційному порядку рішення не переглядалось.
Враховуючи, що Верховний Суд рішення по суті позовних вимог у цій справі не ухвалював, передбачені статтею 252 КАС України підстави ухвалення саме Верховним Судом додаткового судового рішення відсутні, тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №2-а-484/2008 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та не може бути оскаржена.
Судді 
О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук