Справа № 454/4279/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В. 
Провадження № 22-ц/811/4295/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 3

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ АКБ "Львів", з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання недійсним права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до відповідача АТ АКБ "Львів". Вимоги мотивує тим, що в 2008р. разом із чоловіком ОСОБА_3 придбали за власні кошти нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 , загальною площею 255,8 кв.м., яке придбане для організації підприємницької діяльності в сфері громадського харчування та торгівлі. Зазначає, що для відкриття бізнесу ними вкладено значні кошти, однак власних коштів їм не вистачало, а тому чоловік вирішив взяти у банку кредит. 
04.02.2008р. між ОСОБА_3 та ЗАТ АКБ "Львів" укладено кредитний договір згідно якого він отримав кредит для споживчих потреб в сумі 808 000 грн. Зазначає, що кредитні кошти були надані виключно ОСОБА_3 для розвитку підприємницької діяльності, в цей час позивачка підприємцем не являлась. Для забезпечення виконання боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ АКБ "Львів" укладено договір іпотеки від 04.02.2008 р., згідно якого предметом іпотеки є їх спільне нежитлове приміщення. Враховуючи складні фінансові умови, чоловік позивачки не був спроможним виконувати графік повернення кредиту. 16.12.2016р. банк набув право власності на нежитлову будівлю безалкогольного цеху по АДРЕСА_1 , як предмет іпотеки, шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання, згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою виникнення права власності банку на вказане майно став дублікат договору іпотеки, виданий приватним нотаріусом Бойчук Н.І. та на підставі якого зареєстровано майно за банком приватним нотаріусом Новосад О.П.. Зазначає, що оформивши право власності на майно за банком були порушені її майнові права, її не повідомлено як співвласника та сторону договору про намір банку набути право власності на вказане нежитлове приміщення. Вказує, що із Державного реєстру речових прав та обтяжень їй стало відомо про наявність судових рішень щодо арешту усього нерухомого майна ОСОБА_3 . Разом з тим, зазначає, що приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Новосад О.П. реєструючи за банком право власності не перевірила наданих документів для реєстрації, а також маючи доступ до реєстру речових прав та реєстру судових рішень, повинна була перевірити чи не має заборон, щодо вчинення будь яких дій по відношенню до цього майна, а також чи не має судових рішень зокрема щодо виділення 1/2 частки майна, що слугувало підставою для відмови у проведенні реєстрації права власності. Просить суд визнати право власності, видане ЗАТ АКБ «Львів» на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 в частині 1/2 частки недійсним. Скасувати державну реєстрацію права власності за ЗАТ АКБ «Львів» на приміщення в АДРЕСА_1 , в частині 1/2 частки, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 .
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ АКБ "Львів", з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання недійсним права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна - відмовлено.
Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Вважає, що суд поверхнево дослідив всі обставини справи, не надав оцінки відсутності повноважень ОСОБА_3 при передачі спільного майна, а при прийнятті рішення лише послався на ст.65 СК України. Окрім цього вважає, що доводи представника АТ АКБ "Львів", про те, що спірне нерухоме майно є іпотечним, а тому не може бути предметом поділу між подружжям, на увагу не заслуговують, оскільки заборона щодо поділу іпотечного майна між подружжям законом не встановлена. Вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки спірне майно, безалкогольний цех, придбаний під час шлюбу за спільні кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що право власності на нього зареєстровано за одним із подружжя. Окрім того, зазначає, що факт передачі спірного майна в іпотеку і заборона на його відчуження не перешкоджає задоволенню вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірної нерухомості, оскільки визнанням права на частку у спільній сумісній власності за позивачкою обтяження не припиняється. Також звертає увагу на те, що одночасно з визнанням між сторонами права власності на 1/2 частину спірного нежитлового приміщення, слід скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на спірне майно. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.
14 лютого 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Представника банку звертає увагу, що кредитний договір та договір іпотеки були укладено за її погодження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки та пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_2 представника  ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що судом не встановлено та позивачкою не доведено порушень щодо посвідчення нотаріусом договору іпотеки, а також як і порушень майнових прав позивачки у праві її спільної сумісної власності щодо майна переданого у іпотеку.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, 09.11.1991р. позивачка по справі ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_3 ..
Згідно копії договору купівлі – продажу нежитлової будівлі, посвідченого 04.02.2008р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстрованим в реєстрі за №502, встановлено, що ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 нежитлову будівлю безалкогольного цеху, загальною площею 255,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ АКБ «Львів» 04.02.2008р. за № 20.00.000018 укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 808 000,00 грн. для власних потреб.
З метою забезпечення кредитних зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 і Банком 04.02.2008р. укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстрований в реєстрі правочинів за № 505. Сторони договору іпотеки в розділі «Визначення термінів» визначили, що під терміном «Предмет Іпотеки» розуміється нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п. 3.1. договору іпотеки, «Предмет Іпотеки» належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі–продажу нежитлової будівлі, посвідченим 04.02.2008р. приватним нотаріусом Бойчук Н.І., зареєстрованим в реєстрі за №502.
Крім цього, у вказаному договорі іпотеки приватним нотаріусом Бойчук Н.І. вчинено посвідчувальний напис про накладення заборони на відчуження зазначеного в договорі заставленого нерухомого майна – нежитлової будівлі безалкогольного цеху, що знаходиться по АДРЕСА_1 і який належить ОСОБА_3 . Цю Заборону на Відчуження зареєстровано у реєстрі за № 506. 
Згідно копії заяви позивачки ОСОБА_1 від 04.02.2008р. за №68/02-08, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., зареєстровану в реєстрі за № 504, встановлено, що цією заявою ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком ОСОБА_3 безалкогольного цеху, що в АДРЕСА_1 в іпотеку банку для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором. Також, у цій заяві ОСОБА_1 зазначила, що безалкогольний цех є їх з ОСОБА_3 спільною сумісною власністю і погодилась з тим, щоб умови договору іпотеки безалкогольного цеху визначалися її чоловіком ОСОБА_3 самостійно. (т.1 а.с. 54).
З дослідженої судом першої інстанції копії заяви ПАТ АКБ «Львів» від 24.05.2016р. на ім`я приватного нотаріуса Бойчук Н.І., встановлено, що у такій банк просив видати дублікат договору іпотеки, що укладений між банком та ОСОБА_3 04.02.2008р. (справа №454/587/17, т.1 а.с.47)
Із досліджених судом першої інстанції листів-вимог, встановлено, що із такими ПАТ АКБ «Львів» звертався до ОСОБА_3 із вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором. (справа №454/587/17, т.1 а.с. 84-84).
Також, рішенням Сокальського районного суду Львівської області в справі №454/587/17, встановлено, що таким відмовлено у вимогах ОСОБА_1 до ПАТ АКБ "Львів", Державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, третіх осіб ОСОБА_3 та Сокальської райдержадміністрації про визнання право власності, виданого АТ АКБ «Львів» на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 в частині 1/2 частки недійсним, скасуванні державної реєстрації права власності за АТ АКБ «Львів» на приміщення в АДРЕСА_1 , в частині 1/2 частки та визнані за позивачкою право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 .
Таким чином, правомірність дій приватного нотаріуса Бойчук Н.І. щодо видачі дублікату договору іпотеки та приватного нотаріуса Новосад О.П. щодо реєстрації права власності спірного нежитлового приміщення за банком, з підстав зазначених позивачем у вказаному позові, що досліджувались в ході справи, згідно ч.4 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванні при розгляді даної справи не підлягають.
Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно приписів ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Таким чином, в ході розгляду справи ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції судами не встановлено та позивачем не доведено порушень щодо посвідчення нотаріусом договору іпотеки, а також як і порушень майнових прав позивачки у праві її спільної сумісної власності щодо майна переданого у іпотеку.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що позивачка на вимогу закону надала нотаріусу письмову заяву про надання згоди на укладення договору іпотеки та передачу її чоловіком ОСОБА_3 безалкогольного цеху, що в АДРЕСА_1 в іпотеку банку для забезпечення виконання ним зобов`язань перед банком за кредитним договором. Також, у цій заяві ОСОБА_1 зазначила, що безалкогольний цех є їх з ОСОБА_3 спільною сумісною власністю і погодилась з тим, щоб умови договору іпотеки безалкогольного цеху визначалися її чоловіком ОСОБА_3 самостійно.
Передача спірного майна в іпотеку банку відбулося за згоди обох із подружжя ОСОБА_6 .
При укладенні договору іпотеки, позивач реалізувала своє право на розпорядження об`єктом спільної сумісної власності, шляхом надання нотаріально посвідченої згоди на передачу будівлі безалкогольного цеху в іпотеку банку.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_2 представника  ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 листопада 2021 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 представника  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

       Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

       Н.П. Крайник