УХВАЛА
                                                                                                            
20 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 636/6254/17
провадження № 61-8455св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року в складі судді Шинкарчука Я. А. та на постанову Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року в складі колегії суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та, з урахуванням уточнень, просила визнати автомобіль RenaultKoleo, 2011 року випуску, вартістю 279 942 грн, спільною сумісною власністю подружжя з рівними частками сторін та поділити вказане майно, визнавши за ОСОБА_2 право власності на автомобіль і стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини легкового автомобілю марки Renault Koleos у розмірі 140 000 грн.
 
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від                             19 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, позов задоволено частково:
- визнано легковий автомобіль марки Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також, що частки сторін у спільній сумісній власності є рівними;
- у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі вартості Ѕ частини легкового автомобілю марки Renault Koleos, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , що становить 139 971 грн, із залишенням вказаного транспортного засобу у приватній власності ОСОБА_2 ;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
20 квітня 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження. 
 
Стаття 129 Конституції Українисеред основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Ціна позову в справі, що переглядається, складає 279 942 грн, що на момент подання касаційної скарги не перевищувало двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Таким чином оскаржені рішення ухвалені в справі, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.
 
Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 260 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційне провадження в справі № 636/6254/17 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року закрити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її написання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          Н. О. Антоненко
 
                                                                                          І. О. Дундар
 
                                                                                                                     М. М. Русинчук