ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 лютого 2022 року
м. Харків

справа № 636/106/21
провадження № 22ц/818/364/22 

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого – Котелевець А.В.,
суддів - Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря – Гришиної А.О.,

імена (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 березня 2021 року в складі судді Оболєнської С.А.,

у с т а н о в и в:

У січні 2021 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2009 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 21.  Дітей у них немає. Подружжя остаточно припинило шлюбні відносини, збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить шлюб з відповідачкою розірвати.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб, зареєстрований   16 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 21, між   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, виходив із того, що подальше спільне проживання сторін по справі і збереження родинних відносин є неможливим, шлюб розпався та збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.

12 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про залишення позову без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що унаслідок порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами без всебічного, повного й обґрунтованого з`ясування обставин справи. А надані докази по справі оцінені судом односторонньо. Оскаржуване судове рішення є передчасним, його не можна визнати законним та обґрунтованим. Зазначала, що 02 березня 2021 року вона звернулась до суду з заявою, в якій просила надати строк для примирення строком на 4 місяці, тому підстав для розірвання шлюбу у суду першої інстанції не було. 

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України). 

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з   16 січня 2009  року, згідно з свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від  13 січня 2022 року, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 21 (а. с. 3).

Дітей у подружжя немає.

Згідно з актом № 454, складеним 29 жовтня 2021 року головою вуличного комітету № 12 «Успенка» Пікало С.І. в присутності позивача та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , остаточно шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2020 року, спільне господарство не ведеться. З жовтня 2021 року по теперішній час відповідачка не мешкає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . 

Позивач, звертаючись до суду, указував на те, що сім`я з відповідачкою розпалася остаточно, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, подальше збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам, оскільки відсутні взаємопорозуміння між ними, існують розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Спорів щодо розподілу спільного майна немає.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (стаття 24 СК України).

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував відсутність спільних дітей у сторін та відсутність спору щодо поділу спільного сумісного майна, у зв`язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо вжиття судом заходів для примирення сторін не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що сторони примирилися, проживають однією сім`єю та спільно виховують дітей.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий А.В.Котелевець 

Судді І.В.Бурлака

Н.П.Пилипчук