ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9336/21                                                      Суддя першої інстанції: Шевченко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИЛА:
У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - Відповідач, Виконком Борщагівської сільради), треті особи - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) (далі - Третя особа-1, ОСОБА_2 ) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району (далі - Третя особа-2, Служба у справах дітей), в якому просив:
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області по розгляду заяви ОСОБА_2 від 29.04.2021 та по прийняттю рішення № 369/24 від 24.06.2021 «Про встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області № 369/24 від 24.06.2021 «Про встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, положення статті 19 Сімейного кодексу України встановлюють право саме особи, яка звернулась за захистом до органу опіки і піклування, звернутися до суду і саме у такому випадку орган опіки і піклування припиняє розгляд поданої заяви. Тобто нормою цієї статі визначено, що саме особа, яка вважає, що її сімейні права та інтереси порушені, має право попередньо звернутися до органу опіки та піклування.
У даному випадку, оскільки малолітня дитина ОСОБА_5 , постійно проживає з батьком, що не заперечується сторонами, саме мати - ОСОБА_2 є тієї особою, яка має право звернутись або до органу опіки та піклування, або до суду за захистом своїх порушених прав. Розгляд справи органом опіки та піклування припиняється у зв`язку зі зверненням до суду саме особи, яка попередньо звернулась до органу опіки та піклування, а відтак звернення до суду ОСОБА_1 на можливість прийняття Виконкомом Борщагівської сільради спірного рішення не впливає.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що цей спір виник виключно з підстав необхідності перевірки дотримання суб`єктом владних повноважень процедури розгляду питання встановлення порядку побачення з дитиною та участі матері в її вихованні. Наголошує, що звернення ОСОБА_1 із позовом до суду мало своїм обов`язковим наслідком припинення органом опіки та піклування розгляду поданої йому заяви. Підкреслює, що законом не заборонено звернення за судовим захистом особою, яка вважає свої сімейні права порушеними.
Після усунення визначених в ухвалі від 06.12.2021 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що остання зверталася до органу опіки і піклування за захистом своїх прав як заінтересована особа, а звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про встановлення ОСОБА_2 , а не йому, способів участі у вихованні дитини не могло бути підставою для припинення розгляду поданої заяви. 
У поясненнях щодо апеляційної скарги Служба у справах дітей зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки розгляд справи органом опіки та піклування припиняється у зв`язку із зверненням до суду саме тієї особи, яка попередньо звернулася до такого органу.
У відзиві на апеляційну скаргу Виконком Борщагівської сільради просить в її задоволенні відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що розгляд справи органом опіки та піклування припиняється у зв`язку із зверненням до суду саме тієї особи, яка попередньо звернулася до такого органу. Крім того, звертає увагу, що позовна заява ОСОБА_1 у справі №274/3436/21 була повернута, останній свідомо намагався призупинити розгляд заяви ОСОБА_2 , у той час як оскаржуване рішення було прийнято з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини шляхом встановлення графіку спілкування матері з дитиною у літній період 2021 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, закривши провадження у справі, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 проживає разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2020 у справі № 686/8535/20 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.
Рішення у цій справі ще не прийнято.
ОСОБА_2 подала на розгляд Борщагівської сільської ради заяву від 29.04.2021 про встановлення порядку побачення її з дитиною та її як матері участі у виховані малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.05.2021 представником Позивача, адвокатом Якименком М.М., було подано заяву до Борщагівської сільської ради і повідомлено, що 18.05.2021 ОСОБА_1 було подано позовну заяву до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визначення способів участі у виховані та надано копію першої сторінки позовної зави від 18.05.2021, опис вкладення в поштове відправлення та поштову квитанцію. У зв`язку з цим, адвокат Якименко М.М., керуючись частиною третьою статті 19 Сімейного кодексу України, просив припинити розгляд заяви ОСОБА_2 від 29.04.2021 у зв`язку з поданням позову з тим же предметом до суду (а.с. 7-11).
Крім того, 08.06.2021 представником Позивача, адвокатом Якименком М.М., було повторно подано заяву до Борщагівської сільської ради та зазначено, що Борщагівською сільською радою проігноровано факт звернення ОСОБА_1 до суду, а такі дії свідчать про зловживання владою або службовим становищем. Крім того, у заяві вказано на вчинення Позивачем підготовчих дій для подання до органів Національної поліції заяви про злочин (повідомлення про кримінальне правопорушення) (а.с. 12-14).
Матеріали справи свідчать, що 16.06.2021 за № 1-12/1359 та 23.06.2021 за № 1-12/1404 Позивачу надано Відповідачем відповіді на його заяви, в яких вказано на те, що розгляд заяви ОСОБА_2 здійснюється у відповідності до вимог Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, ОСОБА_1 вправі надати свої пояснення/зауваження щодо поданої заяви і ряд документів, що ним систематично ігнорується. Додатково повідомлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.05.2021 у справі №274/3436/21 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто. У зв`язку з чим Службою у справах дітей вирішено питання про встановлення способу участі матері, ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 , на комісію з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області (а.с. 62-67).
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 14.07.2021 ОСОБА_1 надіслано копію рішення, прийнятого Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 24.06.2021 щодо встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею (а.с. 20-21).
Із змісту цього рішення вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_2 , відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 17.06.2021 (протокол № 4), з метою захисту прав та законних інтересів дитини, вирішено визначити способи участі матері - громадянки ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх наступний графік спілкування з дитиною на літній період 2021 року: два дні на тиждень, за попередньою домовленістю з батьком дитини з 15:00 до 20:00 години; перша, третя субота місяця - з 10:00 до 20:00 години; друга, четверта неділя місяці - з 10:00 до 20:00 години; спільний літній відпочинок матері з дитиною у кількості 10 календарних днів.
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 153, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України, а також Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на правомірність розгляду Відповідачем заяви ОСОБА_2 ..
Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував такого.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій. Викладене, на переконання судової колегії, підтверджує відсутність в адміністративних судів правових підстав для вирішення питань про право сімейне у межах оскарження таких дій, рішень чи бездіяльності.
Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Судовою колегію враховується, що у цій справі спір пов`язаний з реалізацією сімейних прав фізичних осіб, зокрема реалізацією права особи на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо Позивача не здійснює, а є органом, якій виконує свої обов`язки з розгляду заяв щодо захисту прав та інтересів осіб у сфері сімейних відносин.
Спір про захист сімейного права чи інтересу конкретної фізичної особи є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками сімейних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.
Той факт, що відповідачем є Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.
При цьому судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що Позивач хоча і вказує у позовні заяві на те, що останнім не висуваються вимоги щодо участі Третьої особи-1 у вихованні дитини, однак не враховує, що оскаржуване рішення так чи інакше впливатиме на права ОСОБА_2 як матері малолітньої дитини, спосіб участі у вихованні якої та спілкування з нею визначено в оскаржуваному рішенні Відповідача.
Отже, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.
Указана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 283/1721/15-а, від 06.11.2019 у справі № 756/4477/18.
Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 19 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відтак, оскільки спірні правовідносини фактично пов`язані із захистом порушеного права на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, судова колегія приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися з урахуванням суб`єктного складу учасників справи за правилами цивільного судочинства.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2020 у справі № 420/3347/19.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, помилково віднісши цей спір до публічно-правового.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного оцінка доводам апеляційних скарг не надавалася.
Приписи п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України визначають, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року - скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
          
          Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 
          Судді                                                                                  Н.П. Бужак
                                                                                                    М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 23 лютого 2022 року.