ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           03 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7160/21	

головуючий суддя І інстанції – Стрельнікова Н.В. 

 Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року в адміністративній справі №280/7160/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про  визнання бездіяльності  протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, в якому просив:
- взнати протиправною бездіяльність відповідача   щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати   відповідача     нарахувати позивачу   щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, що становить 16800 грн.
- стягнути з відповідача на користь позивача щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік , з урахуванням вже виплачених коштів, у розмірі 13409 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Визнано протиправними дії   Управління соціального захисту населення    Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо нарахування та виплати ОСОБА_1  разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року у розмірі меншому ніж  сім  мінімальних пенсій за віком.
Стягнуто з Управління соціального захисту населення    Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1  недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня  за 2021 рік, відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІV від 25 грудня 1998 року "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі 8992,00 грн.
В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині позовних вимог, які були задоволені, та в цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що грошова допомога позивачу була виплачена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України, яка є чинною.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів                  ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2019.
Позивачу встановлено третю групу інвалідності, з причин наявності захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕ від  15.10.2003 № 030154.
У 2021  році Управління виплатило позивачу , як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни,  щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3391.00   грн. 
Позивач  звернувся до Управління із заявою щодо визначення у відповідності до Закону розміру грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.
Відповідач листом від 26.07.2021 №06-07/3890 повідомив позивача про те, що особам з інвалідністю ІІІ групи визначено розмір виплати у 2021 році разової грошової допомоги до 5 травня у сумі 3391 грн.
Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 3391,00 грн. суперечить положенням статті 13 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі. Сума недоотриманих позивачем коштів становить 8992.00 грн.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни щодо забезпечення створення належних умов для їх життєдіяльності та сприянню у формуванні в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV доповнено статтю 13 Закону №3551-XII частиною в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни III групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком».
Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.
Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону № 3551-XII  застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України  не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-XII  у редакції  Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни III групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.
Водночас Кабінет Міністрів України постановою «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 325 від 08.04.2021 установив, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин III групи виплачується в розмірі 3  391,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Таким чином на час виплати позивачу у 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова КМУ № 325.
В даному випадку суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги інвалідам війни III групи у 2021 році слід застосовувати не положення постанови КМУ №325, а приписи Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу.
Предметом спору у даній справі є правомірність дій Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо нарахування та здійснення соціальних виплат позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 3  391,00 грн.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем , як суб`єктом владних повноважень по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків з отримувачами щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році, виплачено позивачу відповідну одноразову грошову допомогу у розмірі 3  391,00 грн.
Оскільки у 2021 році позивачу разову грошову допомогу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що отримання такої допомоги у меншому розмірі порушує права позивача.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року в адміністративній справі №280/7160/21  – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко