Справа № 127/27406/21 
Провадження № 33/801/247/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

25 березня 2022 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2022 року про притягнення 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 496,20 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що поліцейським було порушено порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки фізіологічна неможливість надати біологічний матеріал для тестування, не може розглядатися як відмова від проходження огляду.
ОСОБА_1 повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи. Клопотання захисника – адвоката Жовмір Д.О. до задоволення не підлягає, оскільки підставою для відкладення розгляду справи є поважність причин неявки в судове засідання саме особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а не її захисника. ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки до суду з поважних причин не подавав.
Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Так, згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 534668 від 06.10.2021 водій ОСОБА_1 того ж дня – 06.10.2021 о 04 год 30 хв керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, що виражались у тремтінні пальців рук, неприродній блідості обличчя, а також поведінці, яка не відповідає даній обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Відповідно до вимог ч. 3, 4 статті 266 КпАП України у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому, відповідно до п. 6 Інструкції, для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків, а на доданому до матеріалів справи відеозаписі жодним чином не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. До матеріалів справи додано два DVD-диски, один з яких будь-яких відеозаписів не містить. Під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів – записів з нагрудних камер патрульних поліцейських, встановлено, що відеозапис розпочинається в момент, коли працівник поліції складає адміністративний протокол щодо водія, при цьому водій та працівники поліції перебувають в службовому автомобілі. 
В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що пройти експрес-тест на наявність наркотиків він не зміг з фізіологічних причин – у зв`язку із відповідним захворюванням не міг здати сечу. Зазначені пояснення ОСОБА_1 поліцейськими жодним чином на спростовані, а в медичному закладі взагалі не розглядалося питання про відібрання для проведення тесту інших біологічних речовин як то кров, слина тощо. 
Згідно з статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Отже, за винятком власне протоколу про адміністративне правопорушення, будь-які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, й протиправно відмовився від проходження в установленому законом порядку від огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять.
Відеозапис події, долучений до матеріалів справи є вибірковим, фрагментарним, і взагалі не містить відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду,а пояснення ОСОБА_1 відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, та дані ним в судовому засіданні про те, що він в силу своїх фізіологічних можливостей не зміг здати біологічний матеріал для тестування, жодними матеріалами справи не спростовані.
Зазначені обставини справи та норми права залишилися поза увагою суду першої інстанції який дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 130 КпАП України.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.
Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2022 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 127/27406/21 – закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                І.М. Стадник