ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/714/21  Номер провадження 22-ц/814/2496/21	Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2021 року у складі судді Путрі О. Г.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
В березні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 15.05.2013 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 25.02.2021 у сумі 20 062,52 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 20 062,52 грн, просив про стягнення з  ОСОБА_1  вказаної суми з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат. 
Позов мотивовано тим, що 15.05.2013 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. 
18 червня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача 16062,52 грн заборгованості, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач особистим підписом підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
Вказує, що після отримання картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, звертався до Банку з метою перевипуску картки, отримав перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, продовжував користуватися ними, що свідчить про прийняття ним умов кредитного договору.Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.
Зазначає, що наявні в матеріалах справи розрахунок заборгованості та виписка по рахункам відповідача, довідки Банку про зміну умов кредитування та про видані картки є належними доказами на підтвердження факту використання відповідачем кредитних коштів.
Наголошує, що укладення договору відповідачем шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним та не спростовано відповідачем, оскільки він протягом тривалого часу користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення боргу.
Також вказує, що суми, які просить стягнути Банк з відповідача, є належним чином обґрунтованими та підтвердженими, відповідач не звертався до Банку з метою розірвання кредитного договору, а отже погодився з його умовами.
Вважає, що суд першої інстанції, не погодившись з розрахунком заборгованості, не встановив дійсний розмір заборгованості та дійшов помилкового висновку, що відповідачем в добровільному порядку було повністю повернуто Банку фактично витрачені кредитні кошти.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Лихошвай С. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з відповідністю нормам матеріального та процесуального права.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК). 
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 15.05.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювального кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна». 
Своїм підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідач підтвердив, що він погоджується з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які він погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua та зобов`язався виконувати та самостійно знайомитися з їх змінами на вказаному сайті ПриватБанку.
До анкети-заяви банком додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30днів пільгового періоду», «Універсальна, 55днів пільгового періоду» та копію «Умов та правил надання банківських послуг». 
Згідно довідки Банку відповідачу ОСОБА_1 на підставі кредитного договору 15.05.2013 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 09/16, 24.09.2016 - кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 07/20, 08.11.2019 - кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 09/23.
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній користувався кредитною карткою, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах тощо, та вносив кошти у часткове погашення кредиту, внаслідок чого станом на 04.02.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становила 20 062,52 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.05.2013 станом на 08.06.2021 заборгованість відповідача у зв`язку з частковим погашенням ним кредиту зменшилась до 16 062,52 грн та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. 
Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги банку стосуються права кредитора на повернення одержаних боржником коштів (тіла кредиту), що випливає з вимог статей 1054, 1049, 526 ЦК України, а правомірність здійснення банком зарахування коштів у погашення вимог кредитора за грошовим зобов`язанням боржника в установленому законом порядку відповідачем не оспорювалась та належними засобами доказування не спростована. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції самостійно зробив математичний розрахунок використаних відповідачем кредитних коштів та здійснених ним платежів у погашення кредиту та дійшов помилкового висновку про встановлення факту погашення відповідачем простроченої заборгованості на загальну суму 146 221,20 грн, яка значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, що не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права й суперечить фактичним обставинам справи.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.  Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України).
За правилами статей 13, 81, 89 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
У порушення вказаних вимог відповідачем по справі не спростовано надані банком докази та розрахунки заборгованості за тілом кредиту, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком, та не надано доказів на підтвердження належного виконання ним свого зобов`язання з повернення кредиту. 
Заперечення відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в частині погодження сторонами розміру процентів за кредитом не стосується предмета доказування у справі та не звільняє боржника від обов`язку повернути кредит, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув. 
Оскільки, відповідач не спростував факт наявної заборгованості у розмірі використаного кредитного ліміту на суму 16 062,52 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 15.05.2013, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 08.06.2021, а також довідкою про рух коштів на рахунку боржника, тому фактично одержані ним та не повернуті Банку грошові кошти підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.
За таких обставин оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».
За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат по справі, які покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2013 року в розмірі 16 062,52 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5 675 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        Г. Л. Карпушин

                                                                       О. І. Обідіна