ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/3421/21 пров. № А/857/18314/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Довгої О.І., Запотічного І.І.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.
за участі представника позивача:                 Довгої О.І.
представника відповідача:                            Середнього Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1    (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Коморного О.І., повне судове рішення складено 10.09.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1    (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                    ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1    (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з 2008 - 2016 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію з січня 2008 року по грудень 2016 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до   постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»   класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу, визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.08.2010, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум та винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.08.2015, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він проходив військову службу у Західному регіонального управлінні. 05.12.2016 позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» п. 1 ч. 8   ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 31.12.2016 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Позивач вважає, що як під час проходження військової служби, так і звільнення з неї, грошове забезпечення йому виплачено у розмірі меншому ніж законодавчо визначено. Зазначив, що відповідач виплачував позивачу надбавку за кваліфікацію у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Однак із дати набрання чинності Інструкції № 425 відповідач повинен був виплачувати позивачу надбавку за класну кваліфікацію «Майстер» у розмірі 11 відсотків посадового окладу.  Позивач проходив військову службу з 01.08.1990 до дати виключення із списків особового складу, тому  станом на 01.08.2010 його безперервна календарна вислуга років військової служби становила 20 років, а станом на 01.08.2015 - 25 років. Відповідно до Додатку 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 за 15 років; 1,5 за 20 років; 2 за 25 років; 2,5 за 30 років; 3 за 35 і кожні наступні п`ять років. Проте, всупереч зазначеному відповідач виплачував позивачу винагороду за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з 2008 - 2016 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію клас «Майстер» з липня 2008 року по грудень 2016 року у розмірі 11 відсотків посадового окладу відповідно до додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату здійснити з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.08.2010 у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військове звання та винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 01.08.2015 у розмірі 2-ох посадових окладів та окладів за військове звання, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржило ІНФОРМАЦІЯ_2    (військова частина НОМЕР_1 ). Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу з 01.08.1990 до виключення із списків особового складу 31.12.2016, що підтверджується витягом з послужного списку.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 05.12.2016 № 1222-ос (по особовому складу) полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п.п. «б» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу).
Наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України 16.12.2016 за № 685-ос полковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів грошового забезпечення з 31.12.2016.
Згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1  за 2008-2016 рр. та не заперечується відповідачем у відзиві на позов, ОСОБА_1 у період з січня 2008 року по грудень 2016 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію клас «Майстер» у розмірі 74, 25 гривень, що становить 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 - 11 відсотків посадового окладу.
У серпні 2010 року Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України виплатило ОСОБА_1 винагороду у розмірі 1100, 00 грн за тривалість 20-ти річної безперервної військової служби, а у серпні 2015 року винагороду у розмірі 1485, 00 грн за тривалість 25-ти річної безперервної військової служби, що підтверджується архівною відомістю особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2010 рік та особистою карткою грошового забезпечення за 2015 рік.
Надбавка за кваліфікацію клас «Майстер» та винагорода за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної військової служби ОСОБА_1 виплачувалася у розмірі 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).
Згідно частини 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 07.11.2007 прийняв постанову № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі по тексту - Постанова № 1294), яка набрала чинності із 01.01.2008.
Постановою № 1294 затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови, у тому числі надбавку за кваліфікацію та винагороду за тривалість безперервної військової служби.
Згідно пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
У пункті 7 Постанови № 1294 зазначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
До моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру.
З архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1  за 2008-2016 рр. встановив: 
у період з січня 2008 року по грудень 2016 року ОСОБА_1 виплачувалася надбавка за кваліфікацію клас «Майстер» у розмірі 74,25 гривень, що становить 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 - 11 відсотків посадового окладу;
у серпні 2010 року Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України виплатило ОСОБА_1 винагороду у розмірі 1100, 00 грн за тривалість 20-ти річної безперервної військової служби та у серпні 2015 року винагороду у розмірі 1485, 00 грн за тривалість 25-ти річної безперервної військової служби.
Західне регіональне управління як на правомірність своїх дій в частині виплати позивачу додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 посилається на те, що щорічно Адміністрацією ДПС України на підставі Закону України «Про Державний бюджет України» та інших законів видавалися накази та розпорядження, яким було встановлено виплату додаткових видів грошового забезпечення визначених у п. 3.13-3.25 Інструкції № 425 здійснювати у розмірі 50% установленого відповідно до зазначеного цими пунктами розміру.
Позивач вважає, що у період з січня 2008 року по грудень 2016 року  надбавка за кваліфікацію клас «Майстер» повинна була виплачуватися у розмірі 11 відсотків посадового окладу, а винагорода за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби повинна була у серпні 2010 року виплачуватися у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військове звання та у серпні 2015 року у розмірі двох посадових окладів і окладів за військове звання.
Позивач стверджує, що з часу набрання чинності Інструкції № 425, якою упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, у Західного регіонального управління не було підстав для виплати додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків від установленого розміру.
До моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру відповідно до пункту 7 Постанови № 1294.
20 травня 2008 року на виконання пункту 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, яка набрала чинності 29.06.2008 (далі - Інструкція № 425).
У розділі ІІІ цієї Інструкцією визначено порядок, умови та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно розділу ІІІ цієї Інструкції, зокрема:
підпункту 3.13.1 пункту 3.13. особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу;
підпункту 3.25.1 пункту 3.25 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості  безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: 
15 років – 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням;
20 років – 1, 5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням;
25 років – 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;
30 років – 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;
35 і кожні наступні п`ять років – 3, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням.
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425 упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294.
З 29.06.2008 – дати набрання чинності Інструкції №425, виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби виплачується у розмірах встановлених цією Інструкцією №425.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №808/8403/13-а.
Відтак, з 29.06.2008 у відповідача існував обов`язок щодо  виплати позивачеві додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірах встановлених у додатками 25-28 до Постанови № 1294 та п.п. 3.13.1 п. 3.13 та пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425, а не у розмірі 50 відсотків від установленого розміру у Додатках до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.
Західне регіональне управління всупереч вищезазначеним нормам права з 29.06.2008 виплату позивачеві надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість 20-ти та 25-ти річної безперервної військової служби здійснювало у розмірі 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 на підставі наказів та розпоряджень, які щорічно видавалися Адміністрацією ДПС України.
Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 7 КАС України додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної військової служби позивачеві з 29.08.2008 повинні були виплачуватися у розмірі, встановленому у Додатку 25 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 та Інструкції № 425, а не відповідно до наказів та розпоряджень Адміністрації ДПС України.
Апеляційний суд не бере до уваги посилання відповідача на накази та розпорядження, які щорічно видавалися Адміністрацією ДПС України, оскільки такі відповідачем суду на підтвердження правомірності своїх дій, надані не були. 
Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачеві додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними.
За таких обставин, апеляційний суд переконаний що з 29.06.2008 позивач мав право на виплату у період з липня 2008 року по грудень 2016 року надбавки за кваліфікацію «Майстра» у розмірі 11 відсотків посадового окладу, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. 
У частині позовних вимог позивача про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо перерахунку надбавки за кваліфікацію за період з січня 2008 року по 29.06.2008 відмовити, оскільки наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня  2008 року № 425 набрав чинності та підлягав застосуванню з 29.06.2008.
Згідно послужного списку, ОСОБА_1 проходив безперервно військову службу з 01.08.1990 до 31.12.2016. Станом на 01.08.2010 безперервна календарна вислуга років військової служби ОСОБА_1 становила 20 років, а станом на 01.08.2015 - 25 років.
Таким чином, винагорода за тривалість безперервної 20-ти та 25-ти річної календарної військової служби повинна була виплачуватися позивачеві у розмірі 1,5 та 2 посадових окладів та окладів за військове звання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1    (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №380/3421/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 09.02.2022