ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 р. 	Справа № 440/8956/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/8956/21
за позовом         ОСОБА_1  
до       Міністерства внутрішніх справ України ,       Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області                
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності;
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо затвердження висновку 09.07.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення другої  групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин, встановлених судом;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду другої групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції";
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням другої         групи інвалідності         відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від  10.09.2021 та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що МВС України прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності. Позивач не погоджується з вказаним рішенням та вважає його  таким, що прийняте без урахування висновків суду у судових рішеннях у справі №440/4892/20 та з порушенням вимог  законодавства України.
Відповідач, Міністерство внутрішніх справ України подало до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В свою чергу, відповідач, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, подала до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.01.2000 до 29.09.2011 та в Збройних Силах України з 08.06.1998 до 21.04.1999  (а.с. 48).
18.04.2006 ОСОБА_1 за результатами первинного обстеження встановлено 15% ступеня втрати працездатності внаслідок травми в період проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого (а.с. 53).
На підставі висновку про виплату страхової суми відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від 17.06.2009 №593 ОСОБА_1 нараховано та виплачено страхову  суму в розмірі 1275,00 грн. (а.с. 52).
19.02.2020 позивачу встановлено 75% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням,  пов`язаним з проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0023163, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 50) та встановлено ІІ групу інвалідності з 12.02.2020 безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААБ №702340, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 22, 51).
ОСОБА_1 звернувся до голови Ліквідаційної комісії УМВС України у Полтавській області із заявою від 25.06.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням другої  групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 48).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України,  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №440/4892/20, яке набрало законної сили 14.05.2021 (а.с. 23-26), встановлено, що листом від 14.07.2020 №4/Г-2999л.к., ГУ-591/покц, ГУ-605/покц ОСОБА_1 повідомлено про те, що його матеріали надіслані до МВС України.  За результатами опрацювання матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації вказано про те, що МСЕК проведена з порушенням п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 “Питання медико-соціальної експертизи”, відповідно до якого МСЕ колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Натомість, при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС не запрошувалися.  Вказана обставина унеможливила прийняття рішення про призначення позивачу допомоги, про що зазначено у листі МВС від 25.08.2020 №28019/15- 2020.   ОСОБА_1 повідомлено про вищевказане рішення листом від 31.08.2020 № 4/Г-2999л.к., Г-3067л.к.  Крім того, позивач 18.07.2020 о 23:34 через Урядовий контактний центр подав до МВС України звернення, щодо розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги, яке було зареєстровано за № ГУ-10948290.  Також, позивачем 18.07.2020 о 23.35 через Урядовий контактний центр подано до МВС України звернення, також щодо розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги, яке було зареєстровано за № ГУ-10948291.  За результатами розгляду звернення позивача від 18.07.2020 № ГУ-10948291 Департаментом фінансово-облікової політики листом від 04.08.2020 № Г-12477/15 було повідомлено позивачу, що матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності повторно надійшли від ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області листом від 14.07.2020 № 4/3025 та зареєстровані в МВС України 23.07.2020 за № 45351 (а.с. 73), відповідно до якого зазначено наступне: "На виконання доручення керівництва Міністерства матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок), наразі перебувають на розгляді у відповідальних підрозділах апарату Міністерства. Пунктом 9 Порядку установлено, що МВС у місячний строк після надходження від керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, передбачених пунктом 8 Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку,  про відмову в призначенні грошової допомоги працівнику міліції. Ураховуючи викладене, рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги буде прийнято за результатами опрацювання зазначених матеріалів в установленому законодавством порядку". 
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом  до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, у якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГУ-10948291; 
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ГУ-10948291; 
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 26.08.2020 за вих. № Г 14322/15, згідно вимог ст. 15 Закону України “Про звернення громадян”; 
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ГУ-10948291 від 18.07.2020 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом; 
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи  інвалідності; 
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом; 
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції”;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №440/4892/20  (а.с. 23-26), яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 (а.с. 27-31),  позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ  України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ,01601, ідентифікаційний код 00032684), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ  України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 08592276) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи  інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення П групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю залишено без задоволення.
На виконання  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020   та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021  у справі №440/4892/20 УМВС України в Полтавській області надіслано на розгляд до МВС України пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, пенсіонера МВС ОСОБА_1 (а.с. 58). Так, УМВС України у Полтавській області складено та направлено до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020  та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 по  справі №440/4892/20 (а.с. 34, 59). 
Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на виконання доручення державного секретаря МВС України О. Тахтая спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (надалі - Порядок) та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі № 440/4892/20 та   листом  №32270/15-2021 від 15.07.2021 /а.с. 60/ повідомлено Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області про те, що при розгляді матеріалів встановлено, що згідно з доданою до матеріалів копією виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 702340 від 19.02.2020 в результаті огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Однак, відповідно до Висновку про виплату страхової суми відповідно до постанови КМУ від 17.06.2009 № 593 від 10.01.2011 у Міністерстві внутрішніх справ України ОСОБА_1 була нарахована та виплачена страхова сума в розмірі 1275,00 грн. за втрату 15 % працездатності внаслідок травми в період проходження служби в органах внутрішніх справ на підставі довідки МСЕК від 18.01.2006. Тобто між оглядами МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Наявність зазначеної вище невідповідності надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Ураховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову та 09.07.2021 затверджено відповідний висновок (а.с. 59).
Листом УМВС України в Полтавській області від 26.07.2021 №4/Г-2999л.к, ГУ-233/покц (а.с. 61)  на звернення позивача, адресоване через веб-сайт УКЦ голові Полтавської ОДА від 13.07.2021 №ГУ-12794247, щодо виплати одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову та 09.07.2021 затверджено відповідний висновок (а.с. 61).
Позивач не погодився, з відмовою в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до ст. 23 Закону України “Про міліцію” та Порядку № 850 (набрав чинності з 31.10.2015 р.) пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про Національну поліцію” визнано таким, що втратив чинність Закон України “Про міліцію”.
Згідно із п. 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про Національну поліцію” право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України “Про міліцію”, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”.
До набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”, тобто до 07.11.2015 р., право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону України “Про міліцію” та Порядком № 850, відповідно.
Відповідно до ст. 23 Закону України “Про міліцію”, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На реалізацію вимог ст. 23 Закону України “Про міліцію” Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 р. № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", якою затвердив Порядок № 850, що визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).
Згідно із п. 9 Порядку № 850, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п. 10 Порядку № 850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.
При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок №850.
Відповідно до п. 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Колегія суддів зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
При цьому,  право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому  розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.
Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням  згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом  суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.
Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже,  оскільки  положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється  з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.
При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 у справі   № 711/1837/18   відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16 та інших, у яких містися такий чи подібний висновок щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850, та дійшла такого висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:
(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;
(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон    № 580-VII  не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;
(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;
(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;
(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни  причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.
Застосовуючи вказані  висновки до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено вищий ступінь втрати працездатності -  75% втрати професійної працездатності  та  ІІ групу інвалідності  відбувся 19.02.2020, тобто  понад два роки після первинного огляду, який відбувся 18.01.2006, та  за результатами якого позивачу встановлено ступень втрати професійної працездатності у розмірі 15%   у зв`язку з отриманням травми у період проходження служби,  а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Аналогічні висновки,  викладені у постановах Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 822/216/16, від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18, від 15.07.2021 у справі № 120/1222/19-а, від 13.08.2021 у справі №707/1951/17.
Таким чином, відмова МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу є правомірною, а дії МВС України  щодо затвердження висновку 09.07.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги ґрунтуються на вимогах законодавства України. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №440/4892/20, яке набрало законної сили 14.05.2021, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення П групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
Водночас, вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позовної вимоги зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції”.  
Таким чином,  оскаржувані у даній справі дії, що вчинені відповідачем, не суперечать рішенню Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №440/4892/20, яке набрало законної сили.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.
Доводи наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 по справі № 440/8956/21 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич