Ухвала    
    
17 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 151/260/21
провадження № 61-1830ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Вінницької обласної прокуратури на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року, додаткове рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, витрат на правову допомогу адвоката, коштів за явку адвоката до суду, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства та прокуратури,
ВСТАНОВИВ:
Вінницька обласна прокуратура 28 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року, додаткове рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у вказаній вище справі.
Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року (повний текст якої виготовлено 28 грудня 2021 року) отримано засобами поштового зв`язку - 30 грудня 2021 року. На підтвердження даних обставин, Вінницькою обласною прокуратурою надано копію супровідного листа Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, на якому міститься штам вхідної кореспонденції -                   30 грудня 2021 року № 37386.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року складено                            28 грудня 2021 року, а оприлюднено 29 грудня 2021 року. 
За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошенолише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Заявником не надано жодних доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.
Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки день фактичної реєстрації поштової кореспонденції, проставленої самим органом в односторонньому порядку, сам по собі не свідчить про дату отримання рішення суду, а лише фіксує факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні до органу (установи).
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у  постанові Верховного Суду                           від 03 грудня 2020 року у справі № 826/6756/18.
З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Окрім цього, касаційна скарга Вінницької обласної прокуратури подана з порушенням вимоги пункту 3 частини 4 статті 392 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
У касаційній скарзі заявник, зазначає, що відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Проте, згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Оскільки ставка судового збору за звернення до суду із такою позовною заявою не встановлена, судовий збір за подання позовної заяви указаної категорії не справляється, при поданні такої заяви сплаті не підлягав, а тому за подання касаційної скарги судовий збір також не сплачується.
Проте, наведені прокуратурою доводи є безпідставними, оскільки вищезазначені посилання в касаційній скарзі стосуються позивачів у справі, а заявник є відповідачем у справі.
При цьому наявність пільги згідно із Законом України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору не вважається нульовою ставкою судового збору, тому при оскарженні судового рішення відповідачем він має бути сплачений згідно із законом.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада              2018 року № 61-23674св18.
Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (редакція закону на момент подачі позовної заяви). 
Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у квітні 2021 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2021 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2 270 грн.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. Оспорюванню сумою у даному випадку є сума моральної шкоди у розмірі 1 300 000 грн. Таким чином судовий збір за подання касаційної скарги у даному випадку становить 22 700 грн (11 350 грн * 200%).
Отже, судовий збір підлягає сплаті за подачу касаційної скарги у розмірі                                    22 700 грн.    
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.                   р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007,          ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу Вінницької обласної прокуратури на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року, додаткове рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, витрат на правову допомогу адвоката, коштів за явку адвоката до суду, завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства та прокуратури, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 березня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                       І. В. Литвиненко