ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2858/21  Номер провадження 33/814/77/22	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , фізичну особу - підприємця,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1  визнано винною в тому, що при перевірці Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , виявлено порушення законодавства про працю, а саме встановлено, що при звільненні за прогули працівника не було відібрано письмові пояснення у працівника та наказ про звільнення був виданий 21 жовтня 2021 року та датований 30 вересня 2021 року, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями  ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41КУпАП, наклавши на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 

Не погоджуючись з постановою суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду, прийнявши нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що звільнення працівника ОСОБА_2 відбулося 21 жовтня 2021 року після отримання ним вимоги роботодавця про надання пояснень з-приводу відсутності на робочому місці 30 вересня 2021 року.

На розгляд справи у суді апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, позаяк були належним чином повідомлені пор час і місце її розгляду.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.    
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП встановлена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.
Положеннями ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Так фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є та обставина, що наказ про звільнення працівника  ОСОБА_2 № 23 датований 30 вересня 2021 року, тобто без отримання ним вимоги роботодавця про надання пояснень з-приводу відсутності на робочому місці 30 вересня 2021 року.
       Судом першої інстанції встановлено, що дана обставина підтверджується  протоколом про адміністративне правопорушення №ПЛ4621/1327/АВ/П/ПТ від 28 жовтня 2021 року, копією акту за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці №ПЛ4621/1327/АВ від 28 жовтня 2021 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, поясненнями ОСОБА_1 , актом про відсутність на робочому місці ОСОБА_2 від 30.09.2021 , копією наказу №23 від 30 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_2 , копією журналу реєстрації наказів ФОП ОСОБА_1 відповідно до якого запис про звільнення ОСОБА_2 здійснено 21 жовтня 2021 року.
       Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає
       Доводи апеляційної скарги щодо помилковості дати наказу № 23 «30 вересня 2021 року», яка змінена наказом № 24 від 29 жовтня на «21 жовтня 2021 року» - не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказаний наказ був виданий після виявлення Управлінням держпраці у Полтавській області вказаних порушень трудового законодавства і складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за його фактом відносно ОСОБА_1 . 
       Крім того, твердження скаржника про помилковість зазначення дати звільнення працівника спростовуються змістом пояснень ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року, в яких вона вказала, що дата звільнення 30 вересня 2021 року була вказана у наказі «за порадою юриста».
       Посилання апелянта на ту обставину, що після 30 вересня 2021 року роботодавцем вчинялись дії з метою отримання від працівника пояснень щодо прогулу - також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки будь-які дії, що вчинялися роботодавцем після винесення наказу про звільнення працівника не можна розцінювати про виконання ним обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою - відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 грудня 2021 рокузалишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.     
         
Суддя Полтавського апеляційного суду                                  Ю. В. Дряниця