ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року		Справа № 140/6857/21 пров. № А/857/20206/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року (суддя Лозовський О.А., м.Луцьк),-
  
ВСТАНОВИВ:
  
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУПФ), в якому, з урахуванням уточнень (а.с. 47), просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ, викладене у листі від 17.07.2021 №876-850/Р-02/8-0300/20 щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії; 
зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 13.12.2019 у розмірі 90 % від суми місячного грошового забезпечення, вказаного у довідці військової прокуратури Західного регіону України від 16.01.2020№35 (далі – Довідка, Прокуратура відповідно), без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги вказує, що перерахунок пенсії колишнім працівникам органів прокуратури проводиться на підставі норм, встановлених законодавцем в статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі – Закон №1697-VII), частиною другою якого передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. А за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 цього ж Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Разом з тим, на адресу суду 21.01.2022 надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС, до набрання законної сили судового рішення Конституційного суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668-VI).
Розглянувши вказане клопотання суд апеляційної інстанції, з врахуванням положень статті 236 КАС, щодо підстав зупинення провадження у справі, та частини третьої статті 2 КАС, щодо дотримання розумного строку розгляду справи, приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки відсутні підстави неможливості об`єктивного розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України, тоді як зупинення провадження у справі може призвести до вирішення справи в порушення «розумного строку». Суд апеляційної інстанції зазначає, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, оскільки у зв`язку з тривалим судовим розглядом справи може бути порушене право сторін на своєчасне її вирішення.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставним є застосування до спірних правовідносин норм Закону №1697-VII в частині визначення як відсоткового розміру пенсії, так і обмеження її максимальним розміром, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та з 25.03.2010 отримує пенсію за вислугу років, яка призначена у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі – Закон №1789-XII; у редакції, що діяла на час призначення пенсії).
16.01.2020 Прокуратурою видано позивачу Довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії становить 78021,30 грн (а.с.63).
21.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ із заявою про перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі Довідки (а.с.9).
ГУПФ листом від 01.06.2021 №0300-0305-8/23688 надало відповідь про проведення перерахунку пенсії та встановлення такої в розмірі 16380,00 грн з 13.12.2019 (а.с.11).
Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Особливості пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих було визначено статтею 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії). Відповідно до положень якої, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно  від  віку. Пенсія  призначається  в  розмірі  80 відсотків  від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати,  до котрої включаються всі види оплати  праці,  на  які  нараховуються страхові   внески,   одержуваної   перед   місяцем   звернення  за призначенням пенсії.  За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах  пенсія  збільшується  на  2  відсотки,  але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1 Закону №1789-XII). Обчислення (перерахунок)  пенсій  провадиться  за документами пенсійної справи та документами,  додатково поданими пенсіонерами, виходячи  з розміру місячного заробітку за відповідною посадою,  з якої  особа  вийшла  на  пенсію,  станом на  час   звернення   за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1 Закону №1789-XII). Призначені працівникам прокуратури пенсії  перераховуються  у зв`язку  з  підвищенням  заробітної  плати  відповідних  категорій прокурорсько-слідчих працівників.  Перерахунок призначених  пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем,  в якому настали обставини,  що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому  пенсіонер набув права на підвищення пенсії,  різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено  йому  не  більш  як  за 12 місяців. Перерахунок  пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята Закону №1789-XII).
Законом № 3668-VIу статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі  види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок  на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якоїпрокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами  другою,  третьою  та  четвертою  цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії повинні застосовуватися виключно норми цього Закону.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 сформував правовий висновок, відповідно до якогодо правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до                    Закону № 1697-VII.
З огляду на наведене, на спірні відносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати,.
Щодо питання перерахунку пенсії із застосуванням обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, то слід звернути увагу на наступне.
Законом № 3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011) було введено обмеження максимального розміру пенсій десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, стосовно, зокрема, пенсій, призначених відповідно до Закону №1789-XII. А саме, положення частини п`ятнадцятої статті 50-1 викладено в такій редакції:
«Максимальний розмір  пенсії  (з  урахуванням  надбавок,  підвищень,  додаткової пенсії,  цільової  грошової  допомоги,  пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством,  крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які  мають  особливі   заслуги   перед   Батьківщиною)   не   може перевищувати десяти прожиткових мінімумів,  установлених для осіб, які втратили працездатність.»
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Закон №1789-XII втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII. За правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону№1697-VIIмаксимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного судуу постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 сформував правовий висновок щодо обмеження пенсії максимальним розміром. Відповідно до якого, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, – поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 – абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. 
Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Таким чином, суд першої інстанції невірно зробив висновок в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, вважаючи, що на спірні правовідносини не поширюються норми Закону №1697-VII. Висновок, що такий поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, є хибним.
Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 4 лютого 2022 року.