Постанова 
Іменем України
 
22 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 757/16855/20
провадження № 61-5153св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Київський міський голова Кличко Віталій Володимирович, 
третя особа - Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Поливач Л. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського голови Кличка В. В. про визнання незаконним, скасування розпорядження та поновлення на роботі.
Позов мотивований тим, що розпорядженням Київського міського голови Кличка В. В. № 279 від 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (далі - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва»).
09 квітня 2019 року між позивачем та виконавчим комітетом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) (далі - ВО КМР (КМДА) укладено контракт строком дії до 09 квітня 2021 року.
Протягом періоду перебування позивача на посаді він належним чином та у повній відповідності до умов контракту виконував свої обов`язки керівника КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва». 
Однак попри належне виконання ним покладених контрактом обов`язків та відсутність претензій до його діяльності 19 березня 2020 року з незрозумілих йому підстав Київським міським головою прийнято розпорядження № 164 про його звільнення з посади директора з 19 березня 2020 року на підставі втрати довір`я з боку Органу управління майном.
Позивач зазначає, що він належним чином виконував обов`язки покладені на нього контрактом і не вчиняв будь-яких дій, які б суперечили нормам суспільної моралі та могли б слугувати об`єктивною підставою для втрати до нього довіри, тому вважає, що для припинення контракту за пунктом 8 статті 36 КЗпП України були відсутні правові підстави, а видане Київським міським головою розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року є незаконним та таким, що грубо порушує його право на працю, гарантоване Конституцією України.
Крім того вказує, що аналіз виконання умов та показників укладеного із ним 09 квітня 2019 року контракту та ініціювання його дострокового розірвання не відноситься до повноважень першого заступника голови КМДА, а тому його звільнення відбулося за ініціативою не уповноваженої на те контрактом особи. 
За результатами розгляду комісією фінансово-господарської діяльності КП у 2019 році його діяльність визнана задовільною, тобто у Департаменту транспортної інфраструктури, яке наділене повноваженнями аналізувати та перевіряти роботу підзвітних комунальних підприємств і до сфери управління якого відноситься КП, після детального аналізу роботи підприємства у різних напрямках не знайшлося зауважень до роботи, виконаної у 2019 році. Зазначені у листі першого заступника голови КМДА від 12 березня 2020 року недоліки і зауваження щодо оцінки його роботи, які були взяті за підставу для  звільнення позивача, не відповідають змісту пункту 4.3.13 контракту від 09 квітня 2019 року, позаяк в цьому листі йдеться начебто про його бездіяльність, а звільнення проведено за статтею, умовами застосування якої мають бути активні дії та поведінка керівника, які призвели до втрати довір`я до нього.
Позивач просив:
визнати незаконним і скасувати розпорядження № 164 від 19 березня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », прийняте Київським міським головою Кличком В. В. , 
поновити його на посаді директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 19 березня 2020 року, 
стигнути з відповідачів у рівних частках  витрати по сплаті судового збору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського голови Кличка В. В., третя особа - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва», про визнання незаконним, скасування розпорядження та поновлення на роботі,  залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлені строки не було подано фінансовий план підприємства на 2020 рік, тобто не забезпечено першочергову умову для його розгляду і таке порушення може мати наслідки у вигляді загрози невиконання підприємством робіт на стратегічно важливих об`єктах міста та призвести до загрози виникнення заборгованості із заробітної плати працівникам підприємства, а також унеможливлює визначення основних показників фінансово-господарської діяльності підприємства, реалізації заходів виробничого розвитку, забезпечення витрат та виконання зобов`язань, включаючи зобов`язання перед бюджетами та державними цільовими фондами на основі затверджених суб`єктом управління середньострокових стратегічних планів, а посилання позивача на об`єктивні причини невиконання протоколу доручень № 42, напрацьованого 06 грудня 2018 року під час обговорення питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві, суд вважав необґрунтованими, оскільки відповідно до статуту саме директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна.
Також, суд першої інстанції виходив із того, що значний загальний строк перебування позивача у відпустці міг стати підставою для виникнення сумнівів у можливості керівника забезпечити виконання контракту та забезпечити виконання завдань підприємства, особливо у період пікового навантаження щодо виконання робіт на найважливіших об`єктах будівництва столиці, і як наслідок - втрати до нього довіри, а також, що незважаючи на те, що у оскаржуваному розпорядженні № 164 від 19 березня 2020 року не наведено конкретні обставини та дії позивача, які стали підставою для втрати до нього довіри з боку органу управління майна, однак в цьому розпорядженні міститься посилання на лист першого заступника голови КМДА № 002-395 від 12 березня 2020 року, де і перелічено недоліки і зауваження щодо роботи позивача.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року  скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Київського міського голови Кличка В. В. № 164 від 19 березня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 19 березня 2020 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що роботодавцем не доведено належними і допустимими доказами законності підстав звільнення ОСОБА_1 та допущення ним конкретних порушень, а саме, що він вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри; наявність конкретних фактів, на основі яких було висловлено недовіру позивачу, які б мали безпосереднє відношення до його трудової діяльності, а тому його звільнення не можна визнати законним, позаяк матеріали справи не містять конкретних фактів, що підтверджують його провину.
Оскільки позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 до суду першої інстанції не заявляв, відповідних доказів не надавав і таких доводів та вимог у апеляційній скарзі не зазначав, то з урахуванням положень статей 13, 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що дане питання не може бути предметом перегляду та вирішення судом апеляційної інстанції.
Короткий зміст вимог  касаційної скарги
У березні 2021 року ВО КМР (КМДА) подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, залишити в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 202 року.
Аргументи учасників справи
Позиція особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував  аналогічний правовий висновок щодо необхідності доведення наявності фактичних обставин, обумовлених контрактом, що стали підставою припинення трудового договору відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України, викладений у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2018 року у справі № 629/3910/17 та правову позицію, викладену  у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц. Суд апеляційної інстанції дійшов невірного висновку щодо відсутності підстав для притягнення до відповідальності позивача внаслідок невиконання протокольного доручення № 42, напрацьованого під час обговорювання питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро в м. Києві 06 грудня 2018 року, покладеного на позивача під час виконання обов`язків директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва». Невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порушення виконання умов контракту є підставою для втрати довіри до позивача. Позивач вказує на об`єктивні причини невиконання доручень № 42, однак відповідно до підпункту 7.3.2 статуту саме директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим статутом, виконання фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна, закріпленого за підприємством, дотримання законодавства України. Відповідно до табелів обліку використання робочого часу КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та наказів про перебування у відпустках за період перебування на посаді директора з квітня 2019 року по березень 2020 року (249 робочих днів), позивач перебував у відпустці 101 день. Суд апеляційної інстанції в порушення приписів статті 263 ЦПК України не врахував незабезпечення техніко-економічних обґрунтувань позивачем, не врахував, що позивачем не забезпечено подання на затвердження до Департаменту комунальної власності м. Києва ВО КМР (КМДА) фінансового плану комунального підприємства на 2020 рік, що поставило під загрозу виконання підприємством робіт на стратегічно важливих об`єктах міста та призводить до загрози виникнення заборгованості із заробітної плати працівниками підприємства, унеможливлює визначення основних показників фінансово-господарської діяльності підприємства, реалізації заходів виробничого розвитку, забезпечення витрат та виконання зобов`язань, включаючи зобов`язання перед бюджетом та державними цільовими фондами на основі затверджених суб`єктом управління середньострокових стратегічних планів.
Аргументи учасників справи 
У липні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить  залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року - без змін.
Відзив мотивований тим, що суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доводам позивача, викладеним в апеляційній скарзі, стосовно неможливості використовувати протокол № 42 від 06 грудня 2018 року як підставу для розірвання контракту. Враховуючи дату прийняття розпорядження № 619 від 08 квітня 2019 року, складу всіх процесів зі здійснення коригування проекту, тривалість робіт з проведення ТОЕ та державної експертизи проекту, в строк, означений ОСОБА_1 в пункті 5 протоколу № 42, роботи не могли бути виконані в першу чергу з вини скаржника, який тривалий час після отримання від третьої особи проекту розпорядження його не приймав. Суд першої інстанції безпідставно не врахував співвідношення дати оформлення протоколу № 42 та дати укладення з ОСОБА_1 контракту, натомість суд апеляційної інстанції визнав цю обставину однією з підстав для задоволення позовних вимог. Станом на дату складання протоколу № 42 ОСОБА_1 не займав посаду керівника КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», а був лише виконувачем його обов`язків. Контракт з ОСОБА_1 укладений 09 квітня 2019 року. Отже строки виконання протокольних доручень наступили задовго до дати укладення контракту. І якщо невиконання протоколу доручень і мало місце, то воно вже існувало  станом на дату укладення контракту. Твердження КМДА про те, що позивач не тільки не забезпечив невиконання розпорядження № 619, а й не повідомив про його невиконання КМДА, спростовується доказом, на який посилається скаржник. А той факт, що розпорядження, розроблене ще 20 лютого 2020 року, до цього часу не прийняте, через що досі не вирішено питання строків завершення та умов фінансування робіт з коригування проекту будівництва Подільського мостового переходу, доводить залежність можливості виконання робіт з коригування проекту будівництва від рішень КМДА. До 01 січня 2020 року КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», яке повинно було отримати бюджетне фінансування протягом 2020 року, не мало можливості для складання достовірного фінансового плану на 2020 рік, оскільки обсяг капітальних інвестицій за рахунок бюджетних коштів для КП був визначений КМДА лише 28 грудня 2019 року.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного суду від 01 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 757/16855/20, витребувано справу з суду першої інстанції,  у задоволенні клопотання ВО КМР (КМДА) про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року у задоволенні клопотання ВО КМР (КМДА) про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року відмовлено.
У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у задоволенніклопотання ВО КМР (КМДА) про участь у судовому засіданні відмовлено.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
В ухвалі Верховного Суду від 01 червня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в  оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2018 року у справі № 629/3910/17, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц).
Фактичні обставини
Суди встановили, що за розпорядженням Київського міського голови від 12 листопада 2018 року № 774 «Про виконання обов`язків директора комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_1 виконував обов`язки директора підприємства з підготовки будівництва до вирішення питання щодо призначення директора підприємства.
Розпорядженням Київського міського голови Кличка В. В. № 279 від 08 квітня 2019 року «Про призначення ОСОБА_1 » позивача призначено на посаду директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» з 09 квітня 2019 року шляхом укладання з ним контракту за результатами конкурсу.
Одночасно пунктом 2 вказаного розпорядження визнано таким, що втратило чинність попереднє розпорядження Київського міського голови від 12 листопада 2018 року № 774.
09 квітня 2019 року між сторонами укладений строковий трудовий контракт, відповідно до розпорядження Київського міського голови № 279 від 08 квітня 2019 року зі строком дії до 09 квітня 2021 року.
За умовами підпунктів 1.2, 1.3, 1.4 контракту з директором КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі контракту виникають трудові відносини між директором та органом управління майном цього підприємства. Директор є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків, передбачених статутом підприємства, актами законодавства, стосовно підприємства, іншими нормативними документами. Директор у своїй діяльності підзвітний і підконтрольний органу управління майном у межах, встановлених чинним законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.
Відповідно до підпункту 2.4.8 пункту 2.4 розділу 2 контракту директор КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» зобов`язується щорічно подавати на затвердження до Департаменту комунальної власності м. Києва ВО КМР (КМДА) річний фінансовий план підприємства на наступний рік в порядку в строки та за формою, що визначається ВО КМР (КМДА).
Згідно з підпунктом 2.4.24 пункту 2.4 розділу 2 контракту директор зобов`язується виконувати рішення Київської міської ради, розпорядження ВО КМР (КМДА), Київського міського голови та інші нормативно-правові акти.
Відповідно до підпункту 4.3.13 пункту 4.3 укладеного сторонами контракту від 09 квітня 2019 року, у разі дій директора, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку Органу управління майном, директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний достроково.
Відповідно до пункту 1.1 Статуту КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25 серпня 1998 року № 1752 (у редакції розпорядження ВО КМР (КМДА) від 14 березня 2018 року № 404), КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва і входить до сфери управління ВО КМР (КМДА).
Згідно з пунктом 7.3.2 Статуту директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим статутом, виконання фінансових планів, дотримання фінансової дисципліни та норм охорони праці, ефективне використання та охорону майна, закріпленого за підприємством, дотримання законодавства України.
17 лютого 2020 року за вих. № 31-387 КП направлено до Департаменту комунальної власності м. Києва ВО КМР (КМДА) уточнений фінансовий план підприємства на 2020 рік у 3 прим. на 1 арк., з пояснювальною запискою і додатками, пояснювальною запискою-розрахунком до розділу ІІІ Капітальні інвестиції протягом року капітальне будівництво (код 410), у т. ч. за рахунок бюджетних коштів (код 411) у 3 прим. на 1 арк. Департаментом отриманий вказаний пакет документів 17 лютого 2020 року за № 062/2280.
03 березня 2020 року відбулось засідання комісії з аналізу фінансово-господарської діяльності КП «Київський метрополітен», КП «Київпастранс», КП «Київтранспарксервіс», Комунальної служби перевезень, КП «Центр організації дорожнього руху», ККВП «Міськпаливо», КП МА «Київ» (Жуляни), КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» за 2019 рік. Згідно із затвердженим Директором Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) виконавчого органу Київської міської ради Осиповим В. протоколом засідання від 03 березня 2020 року, роботу КП «Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» за 2019 рік визнано задовільною.
Відповідно до пунктів 4, 5 протоколу доручень № 42 від 06 грудня 2018 року, затвердженого заступником голови Київської міської державної адміністрації Давтяном Д. О., виконувача обов`язки директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_1 зобов`язано вжити заходів щодо невідкладної розробки та погодження з усіма зацікавленими структурними підрозділами організаційно-розпорядчих документів з питань розроблення та затвердження техніко-економічного обґрунтування об`єкту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» у частині будівництва додаткових з`їздів на перехресті вулиці Оноре де Бальзака та проспекту генерала Ватутіна. Згідно з протоколом, взято до відома запевнення в. о. директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_1 щодо завершення коригування техніко-економічного обґрунтувань з будівництва лівобережних підходів до Подільського мостового переходу у першій декаді лютого 2019 року, а також стадії «Проект» у другій половині квітня 2019 року.
Згідно листа КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» від 04 червня 2020 року № 31-1186, адресованого Директорові Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ДП «Укрдержбудекспертиза» були проведені комплексні державні експертизи розроблених техніко-економічного обґрунтування і лише 21 грудня 2019 року надано КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» експертні оцінки № 00-1053-19/ПБ та                              № 00-1153-19/ПБ.
12 березня 2020 року Перший заступник голови КМДА Поворозник М. Ю. звернувся до Київського міського голови Кличка В. В. із листом вих. № 002-395, у якому йдеться про неналежне виконання обов`язків директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_1 .
Зокрема у цьому листі зазначається, що за час своєї роботи ОСОБА_1 не забезпечив виконання завдань, необхідних для будівництва важливих в місті Києві об`єктів дорожньо-транспортної та інженерної інфраструктури, зокрема: не забезпечено виконання протоколу доручень № 42, напрацьованого під час обговорення питання ходу будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві 06 грудня 2018 року та розпорядження ВО КМР (КМДА) від 09 квітня 2019 року № 619 «Про деякі питання коригування проектної документації будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві, в частині будівництва лівобережних та правобережних підходів» та, не дивлячись на запевнення виконувача обов`язків директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_1 , він не забезпечив розроблення техніко-економічних обґрунтувань щодо коригування проекту в частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до мостового переходу по об`єкту: «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» та не здійснив у 2019 році коригування вказаного проекту у частині будівництва правобережних та лівобережних підходів до Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві.
Окрім того, перший заступник Голови у своєму листі зауважив, що у порушення вимог Положення про порядок складання річного фінансового плану підприємством, організацією, установою, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та господарським товариством, у якому є частка майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в розмірі не менше як 30 %, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 листопада 2001 року № 2323 (зі змінами), директором КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» станом на 12 березня 2020 року не забезпечено затвердження фінансового плану підприємства на 2020 рік, що ставить під загрозу виконання підприємством робіт на стратегічно важливих об`єктах міста та призводить до загрози виникнення заборгованості із заробітної плати працівникам підприємства.
19 березня 2020 року розпорядженням № 164 Київського міського голови Кличка В. В. «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до КЗпП України, статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і листа Першого заступника голови КМДА Поворозника М. Ю. від 12 березня 2020 року № 002-395, ОСОБА_1 звільнено з посади директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», 19 березня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом 4.3.13 пункту 4.3 контракту з директором вказаного підприємства, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, від 19 квітня 2019 року (пункт 8 статті 36 КЗпП України).
19 березня 2020 року Управлінням по роботі з персоналом апарату ВО КМР (КМДА), у складі начальника управління контрольно-аналітичного забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату ВО КМР (КМДА) Якимович М. Г., головного спеціаліста контрольного відділу забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації управління контрольно-аналітичного забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату ВО КМР (КМДА) Яковенка С. П., Зубенка А. В. головного спеціаліста аналітичного відділу забезпечення першого заступника голови Київської міської державної адміністрації та заступників голови Київської міської державної адміністрації апарату ВО КМР (КМДА), складений відповідний акт про те, що 19 березня 2020 року позивача повідомлено про необхідність прибути для ознайомлення з розпорядженням про звільнення, однак він відмовився від ознайомлення.
Також 19 березня 2020 року позивачеві вручено трудову книжку, що підтверджується копією з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них працівників КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва».
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів. 
В статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України).
Згідно пункту 8 статті 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, що передбачені контрактом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду  від 23 вересня 2021 року  у справі № 757/7573/19-ц (провадження № 61-17998св20) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року в справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) зроблено висновок, що «трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) зазначено, що «вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. [...] Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання».
У справі, що переглядається судами встановлено, що 19 березня 2020 року розпорядженням № 164 Київського міського голови Кличка В. В. «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» 19 березня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом 4.3.13 пункту 4.3 контракту відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України.
В тексті наказу про звільнення позивача не було зазначено з якої саме підстави, визначеної в контракті, його було звільнено.
Підстави, за наявності яких керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном достроково до закінчення строку його дії, передбачені пунктом 4.3 контракту, укладеного з ОСОБА_1 , зокрема, згідно підпункту 4.3.13  у разі дій директора, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку Органу управління майном.
У пункті 4.6 контракту зазначено, якщо контракт розривається на підставах, передбачених контрактом, але не передбачених законодавством, про це зазначається в трудовій книжці директора з посиланням на пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України. 
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Суд апеляційної інстанції, належним чином дослідивши докази, зробив вірний висновок, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів того, які саме посадові обов`язки встановлені статутом КП  «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» чи контрактом, які призвели до втрати довір`я у роботодавця, не були виконані ОСОБА_1 , в чому полягає його вина і чи залежали вони лише від його дій і волі.
Суд апеляційної інстанції взяв до уваги, що Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, який наділений повноваженням аналізувати та перевіряти роботу комунальних підприємств, до сфери управління якого відноситься КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», не було виявлено будь-яких зауважень щодо виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 за підсумками роботи комунального підприємства у 2019 році, за підсумками роботи підприємства не було виявлено підстав для розірвання з ОСОБА_1 контракту, при цьому згідно із затвердженим директором Департаменту транспортної інфраструктури протоколом засідання від 03 березня 2020 року, роботу КП «Дирекції будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» за 2019 рік визнано задовільною.
Також суд апеляційної інстанції зробив вірний висновок, що початок терміну здійснення дій з внесення коригування до проекту також об`єктивно залежав від дій Київської міської державної адміністрації, оскільки розпорядження КМДА № 619 від 08 квітня 2019 року було необхідним організаційно-розпорядчим документом, відсутність якого перешкоджала роботі з внесення змін до проекту «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві», і до прийняття цього розпорядження позивач не мав реальної можливості виконати коригування проекту та дотриматися строків, обумовлених зафіксованим у протоколі завірянням, а відтак висновки місцевого суду щодо невиконання протоколу доручення № 42 та розпорядження КМДА № 619 від 08 квітня 2019 року саме через винні дії позивача не ґрунтуються на матеріалах справи. Станом на дату складання протоколу доручень № 42 від 06 грудня 2018 року, ОСОБА_1 був виконуючим обов`язки директора комунального підприємства, тобто доручення, про порушення яких зазначається у листі першого заступника Київського міського голови Поворозника М. Ю. № 002-395 від 12 березня 2020 року, виникли ще до укладення з позивачем контракту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав звільнення позивача незаконним та задовольнив позовні вимоги про поновлення його на роботі. 
Доводи касаційної скарги про те, що судами не застосовані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2018 року у справі № 629/3910/17, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц) безпідставні, оскільки фактичні обставини справи у зазначених постановах та справі, що переглядається є різними (у справі № 273/212/16-ц позивач звільнений за пунктом 4 частини першої статті 41 КЗпП України, а у справах № 629/3910/17 та № 757/42262/15-ц оскаржені накази про звільнення, які містили посилання на конкретні порушення умов контракту, вчиненні позивачами).
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду  від 23 вересня 2021 року  у справі № 757/7573/19-ц (провадження № 61-17998св20) ,не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції прийнята  без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржене судове рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук