П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/10887/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало П.І.  
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
30 березня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (далі Уланівська сільська рада), в якому просила:
-визнати протиправною бездіяльність  щодо невиплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати на період її працевлаштування з 10.02.2021, але не більше шести місяців;
-зобов`язати Уланівську сільську раду з 10.02.2021 нараховувати та виплачувати позивачу середню заробітну плату на період її працевлаштування, але не більше шести місяців відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від  13 грудня 2021 року позов задоволено:
-визнано протиправною відмову Уланівської сільської ради у виплаті ОСОБА_1  середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у місцевій раді, на період її працевлаштування з 10 лютого 2021 року, але не більше шести місяців, відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад";
-зобов`язано Уланівську сільську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку вона одержувала на посаді Кропивнянського сільського голови станом на дату звільнення 09 лютого 2021 року, за 6 (шість) місяців.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що у відповідності до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 09.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади Кропивнянського сільського голови, у зв`язку із закінченням строку повноважень, відповідно до ч.1 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". 
16.03.2021 позивач звернулася до Уланівської сільської ради з письмовою заявою, у якій просила нарахувати та виплатити їй середню заробітну плату, яку вона отримувала на виборній посаді у Кропивнянській сільській раді, на період її працевлаштування, за 6 місяців, відповідно до  вимог      ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 18.03.2021 за № 03.3-05-168  відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні середньої заробітної плати посилаючись на те, що у трудову книжку останньої внесено запис "Звільнена з посади зав. СТФ в зв`язку з переводом на роботу в с/Раду" від 06.05.1996", що не є підтвердженням того, що  її переведено на виборну посаду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав  для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).
За змістом частини четвертої статті 51 Закону №280/97-ВР до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить за посадою секретар відповідної ради.
Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради-голова відповідної ради.  Частиною п`ятою статті 12 вказаного Закону визначено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.
За приписами частини першої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Відповідно до частини другої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.
Тобто, законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). В той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.
У свою чергу, гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 КЗпП України, згідно якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності-інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої або рівноцінної роботи (посади), а за її відсутності - збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування.
Отже, саме перебування у трудових відносинах безпосередньо до обрання на виборну посаду і є підставою для реалізації гарантій передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
При цьому, обов`язок забезпечити звільненого від роботи внаслідок обрання на виборну посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштування на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця.
За визначенням наведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII рівнозначна посада-посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
В той же час, Закон №93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Водночас строки, протягом яких відповідач має виконати зазначений обов`язок запропонувати надати рівноцінну роботу, нормативно не встановлені. До часу працевлаштування такій особі повинна бути збережена середня заробітна плата, але не більше 6 місяців.
У разі відмови особи від працевлаштування обов`язок роботодавця зі збереження такого заробітку особи припиняється.
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що гарантія  збереження середньої заробітної плати надається особі лише за умови неможливості реалізації гарантії щодо надання попередньої або рівноцінної роботи (посади) зі сторони підприємства, установи, організації, до яких звернувся колишній голова ради з метою повернення на попередню роботу. Водночас, під неможливістю надання відповідної роботи (посади) необхідно розуміти  об`єктивну неможливість надати депутату місцевої ради, звільненому з виборної посади, попередньої посади через ліквідацію підприємства, установи, організації, її скорочення тощо.
Правові висновки аналогічного змісту наведені у постановах Верховного Суду від  13.08.2020 у справі №174/445/16-а, від 26.12.2019 у справі №570/3880/16-а та від 09.12.2020 у справі №275/318/16-а.
Так, з наявної у матеріалах справи трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що  остання  01.10.1995 прийнята на посаду завідуючої СТФ у КСП "Промінь", з якої звільнена 06.05.1996- у зв`язку з переведенням на роботу в с/раду", підстава: протокол № 5 від 06.05.1996; 07.05.1996-обрана на посаду секретаря виконкому Кропивнянської сільської ради,  з 20.04.2006 року працювала на посаді Кропивнянського сільського голови, з якої звільнена у зв`язку із закінченням строку повноважень, відповідно до ч.1 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Отже, до обрання на виборну посаду позивач працювала на посаді завідуючої СТФ у КСП "Промінь".
Як вбачається із наданої ОСОБА_1 архівної довідки, виданої архівним відділом Хмільницької РДА від 11.03.2021 №90 КСП "Промінь" у 2000 році реорганізовано в ТОВ "Промінь", яке ліквідовано в 2004 року.  
Таким чином, вищенаведене виключає можливість працевлаштування позивача на попередньому місці роботи, яке вона займала на виборній посаді.
При цьому колегія суддів вважає, що судом першої істанції обгрунтовано не взято до уваги  доводи відповідача про те, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 не свідчать про її звільнення з попередньої роботи у зв`язку з переведенням на виборну посаду, оскільки  хоча й запис № 7 у трудовій книжці виконаний некоректно та дійсно не містить посилання на її звільнення з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗПП України (у зв`язку з переходом на виборну посаду), втім його зміст у поєднанні із наступним записом за № 8 не викликає сумнівів щодо того, що позивача було звільнено з роботи в КСП "Промінь" саме у зв`язку з обранням на виборну посаду в Кропивнянській сільській раді.
Крім того, в силу приписів чинного законодавства заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, згідно  якої формальні неточності у трудовій книжці за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження у реалізації особою її конституційних прав.
Посилання відповідача на норми КЗпП України за якими термін звернення до суду складає три місяці, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предмет спору у даній справі стосується не трудових відносини, а соціальних гарантій, на які має особа, звільнена з виборної посади, в зв`язку закінченням повноважень. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Сторчак В. Ю.