ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 січня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 923/395/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі 
апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації  
на рішення господарського суду Херсонської області від 13.09.2021, суддя в І інстанції Пінтеліна Т.Г., повний текст якого складено 22.09.2021 в м. Херсоні
у справі № 923/395/21
за позовом: Херсонського міського центру зайнятості 
до відповідача: Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації  
про стягнення 42 107,60 грн.

                                                   ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року Херсонський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації про стягнення 42 107,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та невиконання відповідачем обов`язку відшкодувати суми виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг, наданих ОСОБА_1 , як безробітному, у зв`язку з поновленням останнього за рішенням суду на посаді головного спеціаліста відділу наземного транспорту управління транспорту та зв`язку Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації з 10.01.2020.
Рішенням господарського суду Херсонської області від 13.09.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації на користь Херсонського міського центру зайнятості 42  107,60 грн. та 2270 грн. витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду  мотивовано тим, що відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у разі поновлення особи на роботі за рішенням суду сума виплаченого забезпечення та вартість наданих безробітному соціальних послуг утримуються із роботодавця, а тому, оскільки відповідач у справі є роботодавцем ОСОБА_1 , якого за рішенням адміністративного суду поновлено на роботі, то позивач має право на відшкодування на його користь грошових коштів в розмірі 42 107,60 грн. за період з 21.01.2020 по 14.01.2021.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення ухвалене без об`єктивного, всебічного та повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, також прийнято з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарським судом Херсонської області визнано встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а отже рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наводить такі ж самі доводи, що були викладені ним у відзиві на позовну заяву, а саме: наказ Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 12.08.2020 року за № 14-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » був виданий (прийнятий) на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року по справі № 540/234/20, яким зобов`язано Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації відповідно до штатного розпису і в цій частині судом було допущено судове рішення до негайного виконання, а також на виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року по справі № 540/234/20, якою Департаменту встановлено строк на протязі 5 днів з дня отримання копії ухвали суду для виконання судового рішення в частині поновлення особи на посаді.
Однак, як вказує відповідач, за результатами розгляду апеляційної скарги Департаменту рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року по справі № 540/234/20 повністю скасоване постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року по справі № 540/234/20 і цією ж постановою вирішено, зокрема, зобов`язати вже не Департамент, а саме Херсонську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, а також вирішено стягнути вже не з Департаменту, а саме з Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2020 року по 24.03.2020 року у сумі 18730,44 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.
У вказаній постанові від 08 вересня 2020 року по справі № 540/234/20 П`ятим апеляційним адміністративним судом зазначено, зокрема, що «...3 приводу поновлення позивача на роботі саме у Департаменті інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, то висновок, якого дійшов суд першої інстанції в площині обставин цієї справи та правового регулювання спірних відносин є невірним...».
Тобто, на думку скаржника, у даному випадку постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року по справі № 540/234/20 встановлено відносно Департаменту обставини (а саме, що працевлаштування (поновлення) ОСОБА_2 має бути зроблене не Департаментом, а Херсонською обласною державною адміністрацією), які виключають будь - яку правову можливість стягувати саме з Департаменту кошти, що отримані ОСОБА_1 в якості матеріального забезпечення - допомоги по безробіттю в розмірі 42 107 грн. 60 коп.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. 
При цьому позивач, зокрема, вказує те, що розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24.10.2019 року № 715 «Про вдосконалення та затвердження структури і граничної штатної чисельності працівників Херсонської обласної державної адміністрації» припинено шляхом ліквідації структурні підрозділи обласної державної адміністрації зі статусом юридичних осіб публічного права, зокрема, Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Цим же розпорядженням Департамент будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації перейменовано у Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та визначено його правонаступником повноважень Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури в частині управління доріг місцевого значення.
Зі змісту Положення про новоутворений Департамент, до нього перейшли повноваження Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури, тобто Херсонська облдержадміністрація не відмовилася від функцій і завдань, які раніше виконувались Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації, а фактично передала їх Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Відтак, беручи до уваги, що функції і завдання, які раніше виконувались Управлінням транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації в частині управління доріг місцевого значення передано Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, відбулось фактичне (компетенційне) правонаступництво.
Отже, Департамент є правонаступником Управління транспортно- комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації, що ним не заперечується, а постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. у справі №540/234/20 зобов`язано Херсонську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, тому аргументи скаржника про те, що працевлаштування (поновлення) ОСОБА_1 має бути зроблене не Департаментом, а Херсонською обласною державною адміністрацією, що виключає будь - яку правову можливість стягувати кошти саме з Департаменту, є безпідставними.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Наказом Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 10.01.2020 року № 4-ос ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації на підставі пункту 1-1 частини першої ст. 87 ЗУ «Про державну службу» (ліквідація державного органу).
14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського центру зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного.
20.01.2020 на підставі поданої ОСОБА_1 заяви, відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про зайнятість", згідно з наказом Херсонського міського центру зайнятості від 20.01.20208 № НТ200120 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 14.01.2020.
За заявою ОСОБА_1 від 21.01.2020 відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 22 та частини першої статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та згідно з наказом Херсонського міського центру зайнятості від 21.01.20208 № НТ200121 йому було призначено виплату допомоги по безробіттю з 21.01.2020 по 14.01.2021.
У наступному, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року у справі № 540/234/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської обласної державної адміністрації та Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу від 10 січня 2020 року №4-ос задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Управління транспортно - комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 10 січня 2020 року №4-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації відповідно до штатного розпису.
Стягнуто з Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2020 року по 24 березня 2020 року у сумі 18 730,44 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі № 540/234/20 апеляційну скаргу Департаменту будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації задоволено частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року скасовано.
Визнано протиправним та скасовано наказ від 10 січня 2020 року №4-ос винесений Управлінням транспортно - комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Херсонську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.
Стягнуто з Херсонської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2020 року по 24 березня 2020 року у сумі 18 730,44 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Наказом Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 12.08.2020 року №14-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року та ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року у справі № 540/234/20, ОСОБА_1 поновлено з 10.01.2020р. на посаді головного спеціаліста відділу наземного транспорту управління транспорту та зв`язку Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.
Згідно з наказом Херсонського міського центру зайнятості від 12.08.2020 № НТ200812 припинено виплату допомоги по безробіттю з 12.08.2020 ОСОБА_1   та припинено реєстрацію його, як безробітного з 12.08.2020 у зв`язку з поновленням зареєстрованого безробітного на роботі, що також вбачається із витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 від 23.03.2021р. 
За період перебування ОСОБА_1 на обліку в Херсонському міському центрі зайнятості з 21.01.2020 по 11.08.2020 йому була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в розмірі 42 107,60грн., що підтверджується відповідною відомістю виплат матеріального забезпечення.
Херсонський міський центр зайнятості з посиланням на приписи частини 4 статті 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття” неодноразово звертався до Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації з листами від 31.08.2020 № 2120/06/2893/20, від  22.12.2020 № 2120/06/4221/20  та від 01.02.2021 № 2120/06/414/21, в яких викладав прохання сплатити суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у розмірі 42 107,60 грн. безробітному ОСОБА_1 .
Проте, вказані звернення відповідачем залишені без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Відповідно до п.п. 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України “Про зайнятість населення” центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” виплата допомоги по безробіттю  припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Положення абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” передбачають, що фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг,  наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих  соціальних послуг  безробітному  у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Таким чином, відповідно до статей 34, 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а  роботодавець - зобов`язаний відшкодувати  суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду (наведений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 902/291/17).
Відповідно до абзацу другого пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" вказаного Закону функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2019 № 945 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин та звернення із позовом), завдання з  реалізації державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття покладено на Державну службу зайнятості (далі - Служба).
За змістом пунктів 1-3 розділу ІІІ цього Положення Державний центр зайнятості, який є головною державною установою у централізованій системі державних установ Служби, виконує повноваження безпосередньо та через регіональні центри зайнятості та їхні філії, базові центри зайнятості, забезпечуючи, зокрема, надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення", а також стягнення відповідно до закону коштів Фонду, виплачених особам, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачених на надання соціальних послуг безробітним.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності" роботодавець - це юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.
Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (частина перша статті 4 Закону).
Таким чином, ключовою ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у т. ч. на випадок безробіття, зокрема для цілей відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в порядку статей 34, 35 вказаного Закону, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 927/171/17).
Таким чином, судом установлено,  і це підтверджується матеріалами справи, що позивачем було виплачено звільненому відповідачем працівнику ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період з 21.01.2020 по 14.01.2021 в сумі 42 107,60 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі № 540/234/20  визнано протиправним та скасовано наказ від 10 січня 2020 року №4-ос про звільнення ОСОБА_1 з 10.01.2020р. із займаної посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Зобов`язано Херсонську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.
          Розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24.10.2019 року № 715 «Про вдосконалення та затвердження структури і граничної штатної чисельності працівників Херсонської обласної державної адміністрації» припинено шляхом ліквідації структурні підрозділи обласної державної адміністрації зі статусом юридичних осіб публічного права, зокрема, Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Цим же розпорядженням Департамент будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації перейменовано у Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та визначено його правонаступником повноважень Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури в частині управління доріг місцевого значення.
          Зі змісту Положення про новоутворений Департамент, до нього перейшли повноваження Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури, тобто Херсонська облдержадміністрація не відмовилася від функцій і завдань, які раніше виконувались Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації, а фактично передала їх Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації. Відтак, беручи до уваги, що функції і завдання, які раніше виконувались Управлінням транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації в частині управління доріг місцевого значення передано Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, відбулось фактичне (компетенційне) правонаступництво.
          Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
          До аналогічного висновку про те, що в даному випадку мала місце саме реорганізація, оскільки повноваження ліквідованої установи (Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації) перейшли до правонаступника (Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації), а не припинені взагалі, дійшли суди першої та апеляційної інстанції, при розгляді справи №540/234/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, Херсонської обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на посаді.
          Відтак, виходячи з положень статей 91, 92, 96 та 104 ЦК України юридична особа, що реорганізується, відповідає за своїми майновими зобов`язаннями самостійно до моменту припинення і переходу майна, прав і обов`язків до правонаступників в результаті реорганізації.
          Отже, зазначеним підтверджується, що саме Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації є роботодавцем стосовно ОСОБА_1 для цілей частини четвертої статті 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами, позаяк ОСОБА_1 призначався, звільнявся та поновлювався на посаді державної служби в департаменті (управлінні) Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції управління транспортно-комунікаційною інфраструктурою Херсонської обласної державної адміністрації в частині управління доріг місцевого значення, а тому саме на цей орган покладено обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у зв`язку з поновленням останнього на роботі за рішенням суду.
          Тому колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача про те, що питання щодо стягнення в даному випадку коштів має бути пред`явлене не до Департаменту, а до Херсонської обласної державної адміністрації, тобто Департамент в даному випадку не є належним відповідачем по справі, з посиланням на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі № 540/234/20, позаяк  висновки адміністративного суду стосуються не тотожних за змістом і часом виникнення спірних правовідносин та не є преюдиційними обставинами в розумінні частини четвертої статті 75 ГПК України при вирішенні даного спору.
          Отже, Департамент є правонаступником Управління транспортно- комунікаційної інфраструктури Херсонської облдержадміністрації, що сторонами не заперечується, а постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. у справі №540/234/20 зобов`язано Херсонську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на іншій рівноцінній посаді державної служби в департаменті Херсонської обласної державної адміністрації, який виконує функції Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, по відношенню до посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, тому аргументи скаржника про те, що працевлаштування (поновлення) ОСОБА_1 має бути зроблене не Департаментом, а Херсонською обласною державною адміністрацією, що виключає будь - яку правову можливість стягувати кошти саме з Департаменту, є безпідставними.
          Також колегія суддів враховує, що наказ Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 12.08.2020 року №14-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », яким останнього поновлено з 10.01.2020р. на посаді головного спеціаліста відділу наземного транспорту управління транспорту та зв`язку Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, не скасовано та недійсним в установленому законом порядку не визнано.
          Так як наказ відповідача про звільнення ОСОБА_1 визнано протиправним, тобто таким, що не відповідає вимогам закону, то згідно ч.4 ст.35, ч.1 ст.34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування позивачу суми витрат на допомогу по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 .
          Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених Херсонським міським центром зайнятості позовних вимог та стягнув з відповідача 42 107,60 грн. витрат на допомогу по безробіттю.
Наведених висновків суду відповідач належними та доступними засобами доказування не спростував.
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.
За змістом статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи істотного порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому безпредметне посилання скаржника  в цій частині не приймається до уваги.
Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суд як на підставу для задоволення позову, ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником норм матеріального права, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого у справі рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги 3 405 грн. покладаються на скаржника.
          
          Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 13 вересня 2021 року у справі № 923/395/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації   - без задоволення.
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий  суддя:                                                                      Бєляновський В.В.

Судді:                                                                                     Богатир К.В.

                                                                                                            Філінюк І.Г.