Номер провадження: 22-ц/813/1909/21 
Номер справи місцевого суду: 522/4167/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка І.А.,
при секретарі: Павлючук Ю.В., 

за участі: представника ТОВ «Нова- Хвиля» - адвокат Фельдман О.А.,
переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Хвиля», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,- 
В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі – ПАТ «Імексбанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюакціонерного товариства «Імексбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просить: 
- застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-56; 
- застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-60; 
- застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-58; 
- застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-59.
Позовна заява мотивована тим, що 30 січня 2007 між ПАТ «Імексбанк» («Банк») та ОСОБА_1 (Позичальник) був укладений договір кредиту №98, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 8 260 266,80 грн. зі сплатою 19% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 30.01.2017р..
31.01.2007р. в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №98 між Банком та ОСОБА_1 було укладено: 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-56. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-60. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_2 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-58. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-59. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_4 . 
З 27 січня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, яку 23 квітня 2015 року продовжено до 26 травня 2015 року.
27 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №105 «Про початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».
Під час проведення перевірки правочинів, вчинених банком протягом року, що передував даті запровадження тимчасової адміністрації, було встановлено, що у період з листопада-грудня 2014 року до січня 2015 року був здійснений остаточний розрахунок за кредитами, наданими дев`яти позичальникам у розмірі 19 468 664,93 грн., за рахунок коштів ТОВ «Нова-Хвиля», які надійшли з поточного рахунку товариства, відкритого у банку після дострокового переведення грошових коштів з депозитного рахунку.
Крім того Позивач зазначає, що ТОВ «Нова-Хвиля» є пов`язаною із Банком особою, в той час як відповідно до положень п. п. 3.1 постанови Правління НБУ №63/БТ від 15.03.2011р. «Про внесення змін до постанови Правління НБУ від 24.11.2009р. №698/БТ», п. 1 постанови Правління НБУ №749/БТ від 27.11.2014р. «Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності», п. 2.3.6 договору про надання стабілізаційного кредиту №60 від 25.11.2014р., п. 2 постанови Правління НБУ №16/БТ від 15.01.2015р. «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних» було встановлено заборону для ПАТ «Імексбанк» на проведення операцій із дострокового повернення депозитних вкладів пов`язаним із банком особам.
З посиланням на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач вважає, що правочин щодо дострокового зняття депозитних коштів та правочин щодо остаточного розрахунку за 9 кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту №98, укладеним з фізичними особами співробітниками банку, за рахунок коштів ТОВ «Нова-Хвиля», є нікчемними, адже дострокове розірвання депозитних договорів, укладених між АТ «Імексбанк» і ТОВ «Нова-Хвиля» надає перевагу кредитору і одночасно пов`язаній з банком особі – ТОВ «Нова-Хвиля». 
Також, позивач стверджує, що після правочину щодо дострокового повернення депозитних коштів ТОВ «Нова Хвиля» та здійснення подалі нікчемної транзакції з остаточного погашення кредитної заборгованості за договором кредиту ОСОБА_1 , на підставі нотаріальної заяви-повідомлення про припинення іпотеки та заборони відчуження, що були незаконно підписані представником АТ «Імексбанк» Травкін О.Г., 02.02.2015р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень майна. 
Позивач зазначає, що скасування обтяжень щодо вищезазначеного майна на підставі заяв, що підписані від імені Банку представником, який діяв на підставі довіреності, є нікчемними правочинами в силу положень частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки ці дії були вчинені після запровадження у банку тимчасової адміністрації та видання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку Северина Ю. П. від 27 січня 2015 року №11-в «Про відкликання довіреностей, повноваження посадових осіб, передачу печаток, документів, цінностей».
У зв`язку із цим, позивач вважає, що правочини відносно проведення банківських операцій щодо списання грошових коштів із депозитного рахунку ТОВ «Нова-Хвиля», подальшого направлення їх на погашення кредитної заборгованості, у тому числі, ОСОБА_1 , а також заяви-повідомлення про зняття іпотеки зі спірного майна є нікчемними правочинами, щодо яких мають бути застосовані наслідки їх недійсності шляхом відновлення записів про іпотеку цього майна.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву АТ «Імексбанк» та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс».
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року позов ТОВ «Ісагіс» залишено без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року мотивовано тим, що повноваження Травкіна О.Г., який був начальником юридичного управління банку, на представництво інтересів АТ «Імексбанк» не були припинені в порядку, передбаченому ЦК України, станом на момент подання ним заяви про зняття іпотек та заборон відчуження спірного майна, тобто вони не відкликані і не припинені.
При цьому позивачем заявлено вимоги, підставою яких є посилання на нікчемність банківських транзакцій, які не є правочинами, що унеможливлює застосування наслідків їх недійсності, пред`явлені вимоги про застосування наслідків недійсності правочину не є належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах.
При цьому суд послався на відповідні правові позиції Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду.
ТОВ «Ісагіс» звернулося до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
У судовому засіданні 15 грудня 2021 року в суді апеляційної інстанції присутній представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ТОВ «Нова-Хвиля», адвокат Фельдман О.А., яка діє на підставі довіреності.
Адвокат Фельдман О.А., проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, Апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року – без змін.
Інші учасники справи у судове засідання 15 грудня 2021 року до Одеського апеляційного суду не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Поважні причини неявки у судове засідання не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, думку представника учасника справи, який з`явився у судове засідання, про можливість розгляду справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника учасника справи, який з`явився у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні суду від 23 вересня 2020 року. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі і досліджених судом доказів, вірно встановив обставини по справі, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 
Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 202, 204, 244, 249, 599, 626 ЦК України, ст. ст. 3, 36, 42 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 17 ЗУ «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 12, 81, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду. 
На підставі наявних у справі та досліджених доказів, колегією судів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
30 січня 2007 року між ПАТ «Імексбанк» («Банк») та ОСОБА_2 (Позичальник) був у кладений договір кредиту №98, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 8 260 266,80 грн. зі сплатою 19% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 30.01.2017р.. 
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 31.01.2007р. між Банком та ОСОБА_2 , було укладено:
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-56. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-60. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_2 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-58. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 ; 
- іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-59. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_4 . 
Остаточний розрахунок за договором кредиту №98 від 30.01.2007р. на суму 2202647,36 грн. був здійснений 29.12.2014р. за рахунок коштів ТОВ «Нова-Хвиля», які надійшли у безготівковій формі з “вкладного” рахунку товариства, відкритого в ПАТ «Імексбанк», шляхом їх списання банком. Суд враховує, що позивачем не надано відповідного документального підтвердження, але в позові зазначене, що списання здійснене згідно розпорядження УВК банку від 29.12.2014 року.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. №50 «Про віднесення АТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015р. №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким з 27.01.2015р. у ПАТ «Імексбанк» було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.
З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Імексбанк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі – «Фонд»), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №84 від 23 квітня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк» до 26 травня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк».
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105, «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк».
У позові зазначене, що під час проведення перевірки правочинів, вчинених АТ «Імексбанк» за період протягом року, що передував даті запровадження тимчасової адміністрації, було встановлено, що протягом листопада-грудня 2014 року січня 2015 року був здійснений остаточний розрахунок за кредитами, наданими 9 позичальниками на суму 19468 664,93 грн. за рахунок коштів ТОВ «Нова-Хвиля», які надійшли з поточного рахунку товариства, відкритого у АТ «Імексбанк» після дострокового переведення коштів з депозитного рахунку. Але, як встановлене вище, повернення коштів з вкладеного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Нова Хвиля» не відбулося, а насправді кошти були списані безпосередньо банком.
02 лютого 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень майна щодо предмету договору іпотеки, а саме:
1) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-56;
2) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_2 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-60;
3) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-58;
4) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_4 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-59.
Зазначене припинення обтяжень по іпотекам, оформлене після фактичного дострокового припинення договору банківського вкладу та здійснення транзакції шляхом списання коштів з вкладного рахунку ТОВ «Нова Хвиля», що підтверджене випискою по операції, з остаточним погашенням кредитної заборгованості за договором кредиту ОСОБА_2 , на підставі нотаріальної заяви-повідомлення про припинення іпотеки та заборони відчуження, що були підписані представником АТ «Імексбанк» Травкіним О.Г..
Між сторонами по справі виникли правовідносини з кредитного договору, по здійсненню банківських транзакцій з погашення кредитної заборгованості. з іпотечного договору.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.
Отже, за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними.
Проведення банківських операцій є результатом правочинів, тобто цивільно-правових угод, які в цьому випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої у статті 204 ЦК України.
Таким чином, правочини щодо проведення банківських операцій по примусовому списанню банком (в порядку договірного списання) коштів із вкладного (депозитного) рахунку ТОВ «Нова-Хвиля» та направлення таких коштів на погашення заборгованості, в тому числі, на борговий рахунок відповідача за кредитним договором, не можуть бути визнані судом нікчемними.
Правовий висновок відносно того, що банківська операція з перерахування грошових коштів не є правочином, а тому не може бути визнана недійсною (нікчемною), висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №755/7957/16-ц, провадження №14-209цс18, а також в Постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 522/3746/19-ц, провадження №61-7230св20.
Представником позивача у суді першої інстанції була надана офіційна інформація про власників істотної участі у банку станом на 01 жовтня 2014 року, яка формується та зберігається у Національному банку України, згідно якої ТОВ «Нова-Хвиля» відноситься до пов`язаної з банком особою. Але, згідно наданої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб інформації станом на 01 січня 2015 року ТОВ «Нова-Хвиля» за обліковими даними вже не була пов`язаною особою та не була такою станом на 29 грудня 2014 року. Представником позивача не був спростований та доведений належним доказом факт того, що станом на дату спірної транзакції, ТОВ «Нова-Хвиля» була пов`язаною особою.
Щодо повноважень представника АТ «Імексбанк» Травкіна О.Г. при поданні та оформленні нотаріально посвідченої заяви щодо припинення іпотеки відносно спірного майна, колегія судів зазначає наступне:
В матеріалах справи наявна копія довіреності від 13.03.2014р. на ОСОБА_3 , долучена до позовної заяви, з якої вбачається її нотаріальне посвідчення, вчинене Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та реєстрація у реєстрі за №1669. 
На підставі вказаної довіреності діяв ОСОБА_3 при поданні та оформленні нотаріально посвідченої заяви щодо припинення іпотеки відносно спірного майна. 
Зі змісту вказаної заяви вбачається, що нотаріусом при оформленні цієї заяви, на підставі зазначеної довіреності, особу ОСОБА_3 встановлено та повноваження перевірені. 
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Також згідно з ч. 1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.
При цьому, закон зобов`язує особу, яка видала довіреність і згодом скасувала її, негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (ч. 2 ст. 249 ЦК України).
Частиною 3 ст. 249 ЦК України передбачено, що права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.
Пунктом 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).
Пункт 3 ст. 36 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначає, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.
Статтею 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку”.
Судом встановлено, що працівник банку ОСОБА_3 займав посаду начальника юридичного управління АТ «Імексбанк». Тобто до складу органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту чи керівників банку, в розумінні статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ОСОБА_3 не входив, з дня запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в АТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації звільнений не був.
Належним способом оформлення припинення дії нотаріально посвідченої довіреності є подання заяви про її припинення до відповідного нотаріуса, із обов`язковим внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру довіреностей.
Судом не встановлено, що на час оформлення нотаріальної заяви-повідомлення про припинення іпотеки та заборони відчуження, що була підписана представником АТ «Імексбанк» Травкіним О.Г., та на підставі якої 02.02.2015р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень майна щодо предмету договору іпотеки, вказана довіреність скасована у передбаченому законом порядку, про що в Єдиного реєстру довіреностей нотаріусом здійснено відповідний запис. 
Також, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що ОСОБА_3 був особисто повідомлений про скасування виданої на його ім`я нотаріальної довіреності, а також про те, що він зобов`язаний був знати про оформлення наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку Северина Ю.П. від 27 січня 2015 року №11-в «Про відкликання довіреностей, повноваження посадових осіб, передачу печаток, документів, цінностей».
Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених по справі обставин, не мають наслідком задоволення скарги, а отже на увагу суду не заслуговують.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
За таких обставин апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ТОВ «ІСАГІС» у суду апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381–384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 28 грудня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький 

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік