УХВАЛА

12 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  909/518/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                       Уркевича В. Ю. - головуючого, Чумака Ю. Я., Краснова Є. В.,
за участю секретаря судового засідання Кравчук О. І.,
розглянувши касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 (головуючий суддя Галушко Н. А., судді Желік М. Б., Орищин Г. В.) та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2021                            (суддя Фанда О. М.) у справі
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
до Приватного підприємства «Універсал-Плюс»
про стягнення 69 613,00 грн та визнання договору оренди припиненим,
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.          У червні 2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (далі - Регіональне відділення ФДМУ) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Універсал-Плюс» (далі - ПП «Універсал-Плюс») про стягнення збитків, завданих втратою орендованого майна в сумі 69 613,00 грн та визнання договору оренди від 20.01.2014 № 05/14, укладеного між Регіональним відділенням ФДМУ та             ПП «Універсал-Плюс», (далі - договір оренди) припиненим.
2.          Позов мотивований тим, що відповідач у справі допустив порушення договірного зобов`язання щодо забезпечення збереження майна, переданого йому в оренду, тому за умовами укладеного договору та на підставі діючого законодавства останній зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки, завдані неналежним виконанням умов договору оренди в розмірі 69 613,00 грн.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3.          Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2021, в позові Регіонального відділення ФДМУ до ПП «Універсал-Плюс» відмовлено.
4.          Судові рішення мотивовані тим, що судом встановлено відсутність в спірному випадку умислу та/або необережності в діях відповідача, відсутність бездіяльності, вчинення будь-якої іншої протиправної поведінки, що могло б призвести до знищення орендованого майна, а обставини у справі (вжиття відповідачем заходів на здійснення поліпшень орендованого майна), свідчать про зворотнє. Суди також зазначили, що договір оренди припинився внаслідок знищення майна згідно з пунктом 4 частини другої статті 291 Господарського кодексу України та пунктом 7 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і відсутні підстави для визнання його припиненим в судовому порядку.
Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї
5.          У листопаді 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Регіонального відділення ФДМУ, в якій скаржник просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення з ПП «Універсал-Плюс» збитків, завданих втратою орендованого майна, в розмірі 69    613,00 грн та прийняти нове рішення, яким стягнути зазначені збитки.
6.          Підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
7.          На обґрунтування вказаної підстави касаційного оскарження скаржник посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування статті 285 Господарського кодексу України та статті 1166 Цивільного кодексу України.
8.          ПП «Універсал-Плюс» правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 Господарського процесуального кодексу України, не скористалося.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
9.          Скаржник у поданій касаційній скарзі посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування статті 285 Господарського кодексу України та статті 1166 Цивільного кодексу України.
10.          За змістом пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
11.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
12.          При цьому на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).
13.          Верховний Суд дослідив наведені у касаційній скарзі доводи та зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, у цьому випадку не підтвердилися з огляду на таке.
14.          Регіональним відділенням ФДМУ в касаційному порядку оскаржуються судові рішення судів попередніх інстанцій лише в частині відмови в стягненні збитків з ПП «Універсал-Плюс», тому суд касаційної інстанції, враховуючи положення статті 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій лише у вказаній частині.
15.          Спір у даній справі виник стосовно стягнення збитків з ПП «Універсал-Плюс» в розмірі 69 613,00 грн, завданих в результаті знищення державного майна, що перебувало в оренді.
16.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, Регіональне відділення ФДМУ вказувало, що ПП «Універсал-Плюс» допустило порушення договірного зобов`язання щодо забезпечення збереження майна, переданого йому в оренду, тому за умовами укладеного договору та на підставі діючого законодавства останнє зобов`язано відшкодувати позивачу збитки, завдані неналежним виконанням умов договору оренди в розмірі 69 613,00 грн.
17.          Суди попередніх інстанцій встановили, що між Регіональним відділенням ФДМУ (орендодавець) та ПП «Універсал-Плюс» (орендар) 12.01.2014 укладено договір оренди.
18.          Відповідно до умов пункту 1.1 договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлову будівлю (будинок відпочинку) загальною площею 80,4 кв. м за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, с. Шешори,                           вул. Чорновола, буд. № 1/6, що не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Коломийська ПМК-8» (далі - нежитлова будівля).
19.          Відповідно до пункту 1.2 договору оренди майно передається в оренду з метою розміщення закладу санаторно-курортного оздоровлення дітей.
20.          Згідно з пунктом 2.1 договору оренди вступ орендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі вказаного майна.
21.          Відповідно до пункту 2.2 договору оренди передача майна в оренду та на баланс орендарю не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку договору оренди.
22.          Даний договір оренди укладено терміном на 15 років, до 20.01.2029.
23.          Відповідно до акта приймання-передачі державного майна від 20.01.2014 Регіональним відділенням ФДМУ передано відповідачу нежитлову будівлю.
24.          02.11.2016 відповідач звернувся до позивача із заявою № 38, в якій просив надати дозвіл на невід`ємне поліпшення орендованого державного майна шляхом надання згоди на електрифікацію об`єкта оренди, попередня орієнтовна (приблизна) вартість яких становить від 35 000,00 грн і більше.
25.          У відповідь на заяву від 02.11.2016 Регіональне відділення ФДМУ надало лист від 09.11.2016 за № 11-05-02297, в якому зазначило про необхідність подання відповідних документів, які будуть розглянуті для надання дозволу.
26.          Листом від 10.11.2016 № 39 ПП «Універсал-Плюс» просило Регіональне відділення ФДМУ погодити внесення змін (доповнень) до пункту 10.5 договору оренди, в якому пропонувало вказаний пункт після слів «...не підлягають» доповнити наступним текстом: «...крім випадку приватизації орендарем орендованого майна».
27.          До отримання згоди на внесення змін до договору оренди ПП «Універсал-Плюс» розпочало виготовлення документів згідно з листом Регіонального відділення ФДМУ від 09.11.2016 за № 11-05-02297 та в подальшому надало останньому такі документи: розрахунок № 09-0671-16 вартості експертизи проекту будівництва «Капітальний ремонт електропостачання нежитлового приміщення (об`єкта оренди)»; робочий проект, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Електростиль» у 2016 році; експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт електропостачання нежитлового приміщення (об`єкта оренди)», затверджений 18.11.2016, яким підтверджено, що загальна кошторисна вартість становить 36 085,00 грн (27 036 грн - будівельні роботи, 9049 грн - інші витрати). Дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна було надано Регіональним відділенням ФДМУ 03.01.2017. 
28.          Однак поліпшення орендованого майна ПП «Універсал-Плюс» не здійснило, оскільки минуло три роки з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладення договору оренди. Дана обставина підтверджується листом Регіонального відділення ФДМУ від 24.06.2019 за № 01/63.
29.          У подальшому Регіональним відділенням ФДМУ проведено перевірку стану ефективності використання та утримання орендованого майна, за результатом якої було складено акт від 14.12.2018, з якого вбачається, що орендоване майно (будинок відпочинку) не використовується, перебуває в незадовільному стані, в такому, як було передано в 2014 році: відсутні вікна, двері, підлога, перекриття, в деяких місцях перегородки між кімнатами; прогнила стеля та в більшості дерев`яна основа будинку; зруйновано оздоблення стін та комунікації.
30.          06.06.2019 ПП «Універсал-Плюс» листом за № 07 повідомив Регіональне відділення ФДМУ, що на виконання листа останнього за № 11-05-00652 від 26.03.2019 ПП «Універсал-Плюс» розробило «Робочий проект» на капітальний ремонт електропостачання орендованого майна, уклало угоду з Косівською філією «Прикарпаттяобленерго» на виконання відповідних робіт, вартість яких становила 13 560,00 грн, які були сплачені на рахунок виконавця; виконало розрахунок вартості орендованого майна (20    810,00 грн станом на 20.01.2014) та вже зроблених невід`ємних поліпшень на суму 13 560,00 грн, що є більшою від максимальної суми, дозволеної законом (25%), у зв`язку з чим ПП «Універсал-Плюс» призупинило подальші роботи з поліпшення нежитлової будівлі. Також ПП «Універсал-Плюс» підтвердило своє бажання продовжити у законом передбачений спосіб процедуру викупу орендованого майна з державної власності. 
31.          На даний лист Регіональне відділення ФДМУ 24.06.2019 листом за                  № 01/63 повідомило ПП «Універсал-Плюс», що законодавством не встановлено максимальний розмір поліпшень орендованого державного майна; щодо викупу орендованого майна, то він здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою статті 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».
32.          Нежитлова будівля була включена до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році відповідно до наказу Фонду державного майна України від 23.10.2020 № 1714 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році» зі змінами.
33.          Відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМУ від 30.10.2020                                   № 284 прийнято рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення - нежитлової будівлі шляхом продажу на аукціоні з умовами, про що було повідомлено керівника ПП «Універсал-Плюс» листом від 06.11.2020                                  № 11-03-02047.
34.          23.11.2020 директор ПП «Універсал-Плюс» Романюк Юрій Дмитрович (далі - Романюк Ю. Д.) подав заяву до ТОВ «Е-Тендер», який є оператором електронного майданчика Е-Теndег, в якій повідомив про своє бажання взяти участь в електронному аукціоні з продажу UА-РS-2020-11-18-000030-2 «Будинок відпочинку загальною площею 80,4 кв. м за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, с. Шешори, вул. Чорновола, 1/6».
35.          Згідно з виставленим рахунком на оплату від 23.11.2020 № 22085                              Романюк Ю. Д. оплатив реєстраційний внесок за участь в аукціоні                                        UА-РS-2020-11-18-000030-2, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
36.          На замовлення Романюка Ю. Д. 23.11.2020 судовий експерт Самулевич Віктор Миколайович виготовив Висновок № 71/з будівельно-технічного дослідження, згідно з яким встановлено, що нежитлова будівля перебуває в аварійному стані (IV категорія технічного стану). Експлуатація будівлі неможлива.
37.          Згідно з інформаційним повідомленням UA-LR-SSР-2020-11-16-000001-2, створеним 16.11.2020, підтверджено, що на аукціон було передано «Будинок відпочинку загальною площею 80,4 кв.м за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, с. Шешори. вул. Чорновола, 1/6» з описом як дерев`яна будівля, фундамент бетонний, покрівля - шифер, підлога з дощок, є електропостачання. Інформація щодо земельної ділянки за адресою об`єкта відсутня. Також була розміщена одна фотографія об`єкта (вигляд всередині приміщення).
38.          Згідно з інформаційним повідомленням UA-РS-2020-11-18-000030-2 датою початку аукціону є 09.12.2020, стартова ціна становить 12 600,00 грн і виставлено одну фотографію (зовнішній вигляд приміщення).
39.          Заявою б/н від 07.12.2020 Романюк Ю. Д. повідомив Регіональне відділення ФДМУ про те, що ним було виявлено 05.12.2020 в с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області повне руйнування (завал) нежитлової будівлі, яка знаходиться в оренді ПП «Універсал-Плюс». І що він особисто прийняв рішення про розчищення заїзду і пересунення розвалин, у зв`язку з чим просить зняти з торгів з приватизації в 2020 році зазначене майно (лот UА-РS-2020-11-18-000030-2), які призначені на 09.12.2020. Водночас гарантує особисто за власної ініціативи компенсувати державі витрати в сумі балансової/залишкової вартості з урахуванням зносу в сумі 12 600,00 грн.
40.          Згідно з дублікатом квитанції від 05.01.2021 ПП «Універсал-Плюс» здійснило перерахунок коштів у сумі 9600,00 грн з призначенням платежу - компенсація добровільна залишкової вартості зруйнованої споруди у с. Шешори.
41.          На підставі вказаної заяви Регіональне відділення ФДМУ наказом від 08.12.2020 № 384 скасувало проведення електронного аукціону.
42.          09.12.2020 представниками Регіонального відділення ФДМУ складено акт обстеження об`єкта малої приватизації - нежитлової будівлі, в якому зафіксовано, що будинок зруйновано, на його місці знаходяться уламки конструкцій будинку та будівельне сміття, а тому даний будинок не може вважатись надалі об`єктом нерухомості.
43.          Заявою від 14.12.2020 № 24 ПП «Універсал-Плюс» звернулося до позивача з проханням дострокового припинення договору оренди на підставі підпункту 2 пункту 10.8 договору «загибель орендованого майна».
44.          Листом від 30.12.2020 № 11-021-02380 Регіональне відділення ФДМУ, розглянувши звернення ПП «Універмал-Плюс» від 14.12.2020 № 24 щодо дострокового припинення дії договору оренди, повідомило відповідача щодо готовності достроково припинити дію зазначеного договору оренди, проте наголосило, зокрема, на тому, що згідно з пунктом 5.8 договору оренди орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого майна.
45.          З метою визначення розміру збитків, складено звіт про незалежну оцінку (розмір завданих збитків) нежитлової будівлі. У висновку про визначення розміру збитків, що призвели до завданої майнової шкоди державі, зазначено, що він становить 69 613,00 грн. Даний висновок затверджено наказом Регіонального відділення ФДМУ від 01.03.2021 № 263.
46.          Наказом від 01.03.2021 № 265 також прийнято рішення Регіональним відділенням ФДМУ про припинення дії договору, в якому зазначається, що договір оренди припиняє дію з моменту підписання сторонами договору про дострокове припинення договору оренди, про що повідомлено відповідача листом від 02.03.2021 № 11-021-00429, і зазначено про необхідність протягом п`яти робочих днів перерахувати до державного бюджету 69 613,00 грн нарахованих збитків на вказані реквізити. Відповідачем згаданий лист залишено без відповіді та реагування.
47.          Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача до відповідача з позовними вимогами про стягнення завданих державі збитків в сумі 69 613,00 грн.
48.          Стосовно доводів скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, то колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає таке.
49.          Здійснюючи касаційне провадження у даній справі з підстави касаційного оскарження, що визначена пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів касаційного господарського суду з`ясовано, що у подібних до даної справи правовідносинах Верховним Судом приймалася, зокрема, постанова від 17.07.2019 у справі № 913/155/17, де викладено такі правові висновки.
50.          Відповідно до статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.
51.          Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
52.          Згідно із сталою судовою практикою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність наступного юридичного складу: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої із зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
53.          Суд касаційної інстанції у постанові від 17.07.2019 у справі № 913/155/17 зазначив, що з огляду на недоведеність позивачем в судах попередніх інстанцій факту втрати (знищення) відповідачем орендованого майна та встановлення судами відсутності вини відповідача щодо неповернення орендованого майна позивачу або забезпечення доступу для його демонтування, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
54.          Таким чином, Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 у справі                       № 913/155/17 виклав висновок щодо застосування статті 285 Господарського кодексу України у правовідносинах, що стосуються відшкодування збитків, спричинених знищенням або втратою орендованого майна.
55.          Крім цього, Верховний Суд у постанові від 19.10.2021 у справі                           № 910/15931/19, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у вказаній справі, виклав такий висновок про застосування статті 1166 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.
56.          Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди задано не з її вини.
57.          Отже, названа стаття встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.
58.          Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди. За відсутності хоча б однієї з наведених складових цивільна відповідальність не настає.
59.          Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
60.          Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.12.2018 у справі № 902/320/17, від 21.04.2020 у справі                                № 904/3189/19, від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19.
61.          З урахуванням викладеного колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника про відсутність у подібних правовідносинах висновків Верховного Суду щодо застосування приписів статті 285 Господарського кодексу України та статті 1166 Цивільного кодексу України. Про безпідставність таких доводів свідчить і зміст оскаржуваних судових рішень, в яких застосовані відповідні норми права з урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду.
62.          Верховний Суд також зазначає, що підставою касаційного оскарження скаржник визначив саме пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, тобто неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
63.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
64.          Інших підстав касаційного оскарження скаржником не наведено.
65.          З урахуванням зазначеного суд касаційної інстанції враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі                № 913/155/17 та від 19.10.2021 у справі № 910/1593/21.
66.          Оскільки висновки щодо застосування положень статті 285 Господарського кодексу України та статті 1166 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах Верховним Судом вже викладалися, то у суду касаційної інстанції відсутні підстави для формування висновку у даній справі щодо застосування вказаних норм права.
67.          Згідно з пунктом 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
68.          Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики з вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
69.          За таких обставин наведена скаржником підстава касаційного оскарження не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, тому колегія суддів суду касаційної інстанції відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про закриття касаційного провадження у справі № 909/518/21 за касаційною скаргою Регіонального відділення ФДМУ.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 і рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2021 у справі № 909/518/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                                    Ю. Я. Чумак

                                                                                                    Є. В. Краснов