Номер провадження: 22-ц/813/1611/22 
Номер справи місцевого суду: 501/733/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП, та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27.12.2019 року, приблизно о 17-30 год., ОСОБА_2 в рухався на автомобілі БМВ номерний знак НОМЕР_1 , яка належить позивачу на праві власності по вул. Перемоги в місті Чорноморську Одеської області та не врахував дорожню обстановку і не впоровся з керуванням, здійснив зіткнення з деревом.
Керування автомашиною ОСОБА_2 було обумовлено з позивачем.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 рук у справі 3/501/13/20 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КЗпАП України та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль БМВ номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, які зафіксовані в протоколі огляду транспортного засобу. Остаточно просив 140 667, 00 грн., як матеріальну шкоду від ДТП, 1406, 68 грн. – як витрати на судовий збір, 2500 грн. - як витрати по залученню спеціаліста; 12 000 грн. - витрати на правову допомогу.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.
У своєму відзиві ОСОБА_2 позов не визнав та вказав, що дійсно з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода 27.12.2019. на вул. Пермоги, 1 міста Чорноморська за це ДТП він був притягнений до адміністративної відповідальності. Автомашина, якою він керував належить ОСОБА_1 і нею він керував на підставі домовленості з останнім.
Також, ОСОБА_2 вказав, що на час ДТП автомашина БМВ номерний знак НОМЕР_1 , якою він керував, була зареєстрована відповідно страхового полісу № А0509591, який був виданий страховою Компанією АО СГ ТАС.
Про ДТП він одразу ж повідомив ОСОБА_1 .. Він знав, що ОСОБА_1 мав страховий поліс, а тому вважав, що у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він повідомить у триденний строк про страховий випадок свою страхову компанію, що є його прямим обов`язком (33.1.4 Закону), надасть відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та в подальшому сприяти страховику у розслідуванні причин та обставин ДТП (ст.33-1 Закону) та визначення страховиком матеріальної шкоди.
Як вказав ОСОБА_2 у своєму відзиву, йому не відомо, чи повідомляв ОСОБА_1 свою страхову компанію про ДТП, але вважає, що повинний був це зробити згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
А тому, всі збитки з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повинна нести страхова компанія АО СГ ТАС в межах страхового ліміту. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 липня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди від ДТП, витрат на правову допомогу відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дія Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих третіх осіб при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скрагу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відзив на апеляційну скаргу вмотивовано тим, що обов`язковою підставою при розгляді даної категорії справ є залучення до участі у справі страхової компанії; ОСОБА_1 як позивач не в повному обсязі скористався своїми процесуальними правами, які передбачені ст.ст. 43, 49, 51 ЦПК України, та не заявляв питання про розгляд справи за загальними правилами.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 21 лютого 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові по даним правовідносинам зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
В подальшому, Велика Палата підтвердила свою сформовану позицію, і у Постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) знову вказала, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
З врахуванням викладених вище позицій Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 , в межах ст. 13 ЦПК України, необхідно залучити у якості відповідача (співвідповідача) страхову компанію АО СГ ТАС та на підставі ст. 175 ЦПК України визначитись з позивними вимогами як до страхової компанії АО СГ ТАС, так і до ОСОБА_2 .
Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на наступне.
На підставі матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтва про реєстрацію позивачу ОСОБА_1 належить транспортний засіб – автомашина БМВ номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн. (а.с. 10)
З тексту вказаної постанови вбачається, що 27 грудня 2019 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW 525», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Перемоги, 1, м. Чорноморська Одеської області, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, далі - Правила), не врахував дорожньої обстановки та погодні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив виїзд на узбіччя зустрічної смуги, де скоїв наїзд на дерево. Через зіткнення транспортному засобу спричинені механічні пошкодження.
Відповідно до висновків спеціаліста №23/01/2020 вартість матеріальної шкоди, заподіяного власнику автомобіля ВМВ 525 ТДС номерний знак НОМЕР_1 , 1998р. випуску станом на 23 січня 2020 року складає 140 667 грн. (а.с. 11-37).
Відповідно договору про надання правової допомоги від 13 січня 2020 року (АО "Лексітер) розмір послуг складає 12000 грн. (а.с. 8).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року залучено АТ «Страхова компанія ТАС» до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року витребувано від ОСОБА_1 та АТ «Страхова компанія «ТАС» належним чином завірену копію страхового полісу, який укладений між ОСОБА_1 та АТ «Страхова компанія «ТАС».
07 грудня 2021 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, до якого долучено поліс №АО/5095919 від 04.03.2019р.
Пунктом 2 полісу №АО/5095919 від 04.03.2019р. встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).
Таким чином, страховий поліс передбачає покриття витрат у разі настання дорожньо-транспортної пригоди лише третім особам, а не застрахованому транспортному засобу.
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.
Згідно із положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та інші визначені витрати по транспортуванню транспортного засобу. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи вказане, судова колегія дійшла висновку, що шкода, завдана автомобілю ВМВ 525 ТДС, власником якого є ОСОБА_1 , підлягає відшкодуванню саме ОСОБА_2 .
Посилання суду першої інстанції на постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц є неспроможними, оскільки в даних справах розглядалось питання відшкодування шкоди страховою компанією та особою, яка є винною у скоєнні ДТП, в порядку регресу. У даній конкретній справі розглядається питання відшкодування шкоди в порядку ст. 1192 ЦК між потерпілою особою та винуватцем ДТП.
Відповідно до висновку спеціаліста №23/01/2020 від 23.01.2020р. вартість матеріальної шкоди, заподіяного власнику автомобіля ВМВ 525 ТДС номерний знак НОМЕР_1 , 1998р. випуску станом на 23 січня 2020 року складає 140 667 грн.
Вказаний висновок ніким не оскаржено, а тому приймається судом апеляційної інстанції у якості належного та допустимого доказу.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню суму у розмірі 140 667 гривень, що відповідає розміру спричиненої шкоди.

Щодо витрат, пов`язаних із залученням експерта, то судова колегія зазначає таке.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 131 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
З матеріалів справи вбачається, що вартість послуг спеціаліста для складання висновку становить 2500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2501-20 (а.с. 38).
Вказані витрати були понесені позивачем з метою визначення суми матеріальної шкоди, Вбачається, що таких матеріальних витрат позивач не поніс б, якби не спричинені матеріальні пошкодження автомобілю, а тому вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Щодо витрат на правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової допомоги, враховуючи вид, обсяг, специфіку і складність правової допомоги, що надається Клієнту, Сторони домовились про розмір гонорару Об`єднання, який становить – 12 000 гривень без ПДВ.
Згідно із п. 4.4 Договору про надання правової допомоги за фактом наданих послуг за цим Договором Об`єднання складає та надсилає Клієнту два примірники акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).
Однак матеріали справи не містять акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а тому у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат в частині відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при застосуванні норм права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 липня 2020 року скасувати.
Постановити у справі нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 140 667 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати, які складаються з:
-судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1406,68 гривень;
-судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2110,10 гривень;
-витрат, пов`язаних із залученням експерта у розмірі 2500 гривень.
Відмовити у задоволенні вимог щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                         Р.Д. Громік

                                                               М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк