ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/60/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2110/21 Категорія: 305010100 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 січня 2022 року                                                        м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 (скаржник),
відповідачі -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.12.2021 (повний текст складено 01.12.2021, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

у вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 2099,82 грн. та моральної шкоди 100000,00 грн., яку було заподіяно кримінальним правопорушенням, та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 10000,00 грн., мотивуючи про те, що 21.12.2015 близько 12.00 год., позивач, будучи головою Яснозірської сільської ради Черкаського району, перебував на своєму робочому місці в кабінеті, що знаходиться по АДРЕСА_1 . В цей час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ввірвались до нього в кабінет та безпричинно почали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта від 31.03.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За вказаними подіями було відкрито кримінальне провадження та ухвалою Черкаського районного суду від 11.05.2021 вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідачів йому було завдано матеріальної шкоди у зв`язку із відновленням здоров`я у розмірі 2099,82 грн., а також внаслідок пережитих душевних страждань моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., вимоги про відшкодування якої є предметом розгляду в цій справі.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.12.2021позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 2099,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.
В іншій частині позову та у відшкодуванні витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Суд вказав, що матеріальна та моральна шкода, завдана позивачам внаслідок протиправних дій відповідачів, має бути відшкодована у розмірі, який доводиться наданими доказами. Крім того, розмір моральної шкоди суд визначив, оцінивши рівень моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності та справедливості. 

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач подав 30.12.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вказано, що суд не в повній мірі врахував глибину моральних страждань позивача, які виникли внаслідок протиправних дій відповідачів. Позивач є особою похилого віку; свідками його побиття стали його колеги та односельчани; били його на робочому місці, що додатково завдало психічних страждань; факт побиття зашкодив діловій репутації позивача. В інших справах про відшкодування моральної шкоди суди визначали її розмір в більшій сумі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У даному випадку позовні вимоги складають менше ста прожиткових мінімумів для працездатних громадян. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Отже дана справа переглядається в апеляційному порядку щодо вирішення судом вимог про відшкодування моральної шкоди, з приводу чого подано апеляційну скаргу.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що у Черкаському районному суді Черкаської області перебувало кримінальне провадження №707/2410/16-к про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідачів у цій цивільній справі) у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. Потерпілим у даному кримінальному проваджені є ОСОБА_1 - позивач. Судом при розгляді вказаного кримінального провадження встановлено, що 21.12.2015 близько 12.00 год., позивач, будучи головою Яснозірської сільської ради Черкаського району, перебував на своєму робочому місці в кабінеті, що знаходиться по вул. Шевченка, 17 у с. Яснозір`я Черкаського району. В цей час відповідачі ввірвались до нього в кабінет та безпричинно почали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №02-01 200 від 31.03.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Черкаського районного суду від 11.05.2021 вищевказане кримінальне провадження закрите у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. 
Ця ухвала набрала законної сили 19.05.2021.
Питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення щодо нього відповідачами кримінального правопорушення, вирішувалося судом за заявленими позовними вимогами. Ці правовідносини між сторонами справи мають таку правову регламентацію.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд констатує, що протиправними діями відповідачів з приводу завдання позивачу тілесних ушкоджень йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, що встановлено ухвалою Черкаського районного суду від 11.05.2021 про закриття кримінального провадження, яка набрала законної сили.
Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та п.2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»  під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як вірно вказав суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок вчинення стосовно нього відповідачами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (хуліганство), що вбачається, зокрема, зі змісту ухвали суду від 11.05.2021 про закриття відповідного кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що належним розміром відшкодування позивачу завданої йому моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 20000,00 грн. (про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції), яка належним чином відповідатиме рівню його моральних страждань внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень відповідачами, засадам розумності та справедливості. 
У аспекті вищевикладеного, слід оцінити критично апеляційні доводи скаржника про те, що суд не в повній мірі врахував глибину його моральних страждань, те, що позивач є особою похилого віку; свідками його побиття стали його колеги та односельчани; били його на робочому місці; факт побиття зашкодив діловій репутації позивача, адже всі ці обставини належним чином оцінювалися судом першої інстанції при вирішенні спору у справі по суті, та самі по собі не свідчать, що сума коштів в розмірі 20000,00 грн., враховуючи характер тілесних ушкоджень позивача, які є легкими, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, не відповідатиме рівню нанесеної йому моральної шкоди.
Посилання скаржника на те, що в інших справах про відшкодування моральної шкоди суди визначали її розмір в більшій сумі апеляційним судом відхиляється, адже визначення розміру моральної шкоди цілковито залежить від фактичних обставин кожної справи, які не є тотожними та суттєво відрізняються по кожному конкретному випадку.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.12.2021 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки скаржника звільнено від його сплати на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.12.2021 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням - залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.01.2022. 

Суддя-доповідач                 

       Судді