ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м         У к р а ї н и

31 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/3855/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів   	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2021р.  у справі №280/3855/21	
за  позовом:	Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів   	
до:   про:	Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод»   стягнення адміністративно-господарських санкцій  	

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021р. Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі – Фонд)  звернулось до Запорізького  окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод»  (далі – ПАТ «ЗЕРЗ») про стягнення адміністративно-господарських санкцій /а.с. 32 том 1/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021р. за вищезазначеною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі №280/3855/21, справу призначено до судового розгляду  /а.с. 16 том 1/ .
Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що протягом 2020р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб з інвалідністю, оскільки норматив працевлаштування осіб-інвалідів для відповідача у 2020р. становить 69 осіб, а протягом 2020р. у відповідача було працевлаштовано 62 особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у зв`язку з чим, відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2020р. у розмірі 927927,14грн. за 5 не зайнятих особами з інвалідністю робочих місць, оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просив суд стягнути з відповідача на користь Запорізького  обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020р. у розмірі 927927,14грн. та пеню за 26 днів прострочки сплати у розмірі 4825,24 грн., а разом стягнути 932752,48 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2021р.  у справі №280/3855/21 у задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  відмовлено   (суддя Лазаренко М.С.)  /а.с. 254-57 том 1/.
Позивач – Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, не погодившись з вищезазначеним  рішенням суду подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу /а.с. 2-6 том 2 /, матеріли якої, разом із матеріалами адміністративної справи №280/3855/21, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 23.11.2021р.  / а.с. 1,7 том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021р.  у справі №280/3855/21 апеляційна скарга позивача на рішення суду першої інстанції від 16.08.2021р. залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 8 том 2/
У межах наданого судом строку позивачем недоліки апеляційної скарги, які зазначені у вищенаведеній ухвалі суду апеляційної інстанції було усунуто / а.с. 10-13 том 2/, та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021р.  у справі №280/3855/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2021р.  у справі №280/3855/21 /а.с. 15 том 2/ та  справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 25.01.2022р.  /а.с. 16 том 2/, про що судом апеляційної інстанції  було повідомлено учасників справи / а.с. 17-18/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 2-6 том 2/ на те, що на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 16.08.2021р.  у цій справі та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі. 
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 19-24 том 2/  заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом було об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, та постановлено у справі обґрунтоване рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 16.08.2021р.  у цій справі залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а положеннями ч. 5 ст. 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов`язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі – Закон).
Так, відповідно до преамбули Закону цей Закон визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю  в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами. 
Частиною 1 ст. 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що протягом 2020р. на підприємстві відповідача   середньооблікова чисельність штатних працівників становила 1929 осіб, на підприємстві  працювало 62  особи з інвалідністю при нормативі 69 осіб, що  підтверджуються звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020р.  форми №10-ПОІ. /а.с. 4 том 1/.
Стаття 20 Закону передбачає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте такою особою. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте такою особою, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідно до  ч. 3 ст. 217 Господарського кодексу України до суб`єктів господарювання за порушення ними здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.
Отже, обов`язковою умовою для застосування санкцій до суб`єкта господарювання є саме порушення та/або не виконання вимог законодавства у сфері господарювання. Само по собі застосування санкцій через визначення їх нормами закону без встановлення факту порушень учасником господарських відносин є неможливим.  
Порядком подання форми  звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу(вакансії)», затвердженим Наказом Міністерством соціальної політики України №316 від 31.05.2013р. передбачено, що роботодавці подають до базових центрів зайнятості інформацію наявний попит на робочу силу(вакансії) .   
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН» подавалася до відповідного центру зайнятості щомісячно з січня по грудень 2020р., з зазначенням вакансій для осіб з інвалідністю, що підтверджується копіями такої інформації /а.с. 46-93 том 1/.                   
Крім цього відповідач у справі протягом 2020р. регулярно публікував оголошення у друкованих засобах масової інформації, що розповсюджуються за місцем здійснення господарської діяльності підприємства , про запрошення на роботу осіб з інвалідністю, із зазначенням вакантних посад / а.с. 94-115 том 1/
Таким чином, вищенаведені фактичні обставини свідчать про те, що відповідач у справі протягом 2020р. вживав усі залежні від нього заходи щодо працевлаштування на підприємстві осіб із інвалідністю , тому колегія суддів, вважає, що у  ПрАТ «ЗЕРЗ» відсутні порушення норм закону, які регулюють питання соціального захисту осіб з інвалідністю,  а тому підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій відсутні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволенні  позовних вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права під час апеляційного розгляду справи не було встановлено, тому  вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 16.08.2021р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів    – залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2021р.  у справі №280/3855/21– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                  Постанову виготовлено та підписано – 31.01.2022р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко