УХВАЛА

23 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/9473/19
адміністративне провадження № К/9901/39085/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №520/9473/19 за позовом за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, нанесених державі,

УСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 (в дохід держави) збитки нанесені державі у сумі 95572,02 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 520/9473/19 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року від 20 лютого 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено.
28 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №520/9473/19.
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №520/9473/19. Касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої, підпункти «а-г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відповідним обґрунтуванням зазначених підстав, подання документу про сплату судового збору та поданням обґрунтованої заяви про поновлення строків на касаційне оскарження разом з належними та допустимими доказами що підтверджують зазначені обставини.
07 грудня 2021 року на адресу Верховного Суду від скаржника надійшло доповнення до касаційної скарги, квитанція  про сплату судового збору.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до касаційного суду позивач вказує, що про існування оскаржуваного рішення дізнався після накладення арешту на його рахунки. Після чого звернувся до свого представника, який 02 серпня 2021 року ознайомився з матеріалами справи. Копії оскаржуваних рішень представник скаржника отримав 19 серпня 2021 року та направив касаційну скаргу 07 вересня 2021 року, тобто в межах тридцятиденного строку після отримання рішення суду апеляційної інстанції.
Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
При цьому, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
ЄСПЛ зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (§ 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).
В ухвалі Верховного Суду від 16 листопада 2021 року про залишення касаційної скарги без руху Судом уже надавалася оцінка наведеним доводам скаржника, та з урахуванням відсутності належних доказів на підтвердження зазначених скаржником обставин суд визнав неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарженням й надав час для надання доказів, що підтверджують дату накладення арешту на його рахунки, отримання копії оскаржуваного рішення, наприклад, копія зазначеної скаржником розписки про отримання судового рішення або конверт (копію конверту) в якому було надіслано оскаржуване судове рішення із зазначенням трек-номеру (поштового штих-коду) та з якого можна відстежити поштове відправлення на офіційному веб-сайті ПАТ Укрпошта або зазначити інші поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження й надати докази, що їх підтверджують
Натомість, на обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник обмежився аналогічними доводами без підтвердження належними доказами. 
Крім того, доводи скаржника про неможливість надати підтвердження про отримання представником оскаржуваних рішень 19 серпня 2021 року, оскільки недостатньо часу надано, Суд відхиляє. По-перше, копію ухвали Верховного Суду від 16 листопада 2021 року було надіслано і скаржнику і його представнику, яку отримано ними 22 та 23 листопада 2021 року, по-друге скаржник не просить продовжити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги. Поряд з цим, скаржник не надає будь-яких доказів про дату накладення арешту на його рахунки.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Водночас, суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі №9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі №9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі №9901/138/19 та від 03 червня 2019 року у справі №640/3940/19.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Водночас у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не наведено належних обґрунтувань поважності причин пропуску такого строку, як і не надано належних доказів поважності причин пропуску такого строку.
З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.
Станом на день постановлення цієї ухвали року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 листопада 2021 року не надходило.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №520/9473/19.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №520/9473/19 за позовом за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, нанесених державі.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов А.Г. Загороднюк   О.В. Калашнікова