Справа № 462/1284/21                                Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2958/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук  
розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування та протезування на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування та протезування про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди, -

                                               в с т а н о в и в:

       03.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 18.08.2020 року по 02.12.2020 року у розмірі 64 772,45 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обгрунтовував тим, що з 25 вересня 2019 року по 18 серпня 2020 року перебував у трудових відносинах з Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування на посаді менеджера (управителя) зі збуту у відділі Розвитку та збуту ТЗР. Згідно наказу № 20 від 18.08.2020 року трудові відносини за угодою сторін припинено. Під час перебування у трудових відносинах підприємством було нараховано, але не виплачено йому заробітну плату у розмірі 47 714, 40 грн. Остаточний розрахунок із ним відповідачем було проведено лише 02 грудня 2020 року. У зв`язку з чим, враховуючи, що його середньоденний заробіток становить 605,35 грн., просив стягнути з відповідача за період із 18.08.2020 року по 02.12.2020 року середній заробіток у розмірі 64 772,45 грн. Крім того, оскільки внаслідок порушення відповідачем його права на заробітну плату підприємство поставило його у скрутне матеріальне становище, що призвело до його моральних переживань, втрати душевного спокою та постійних переживань щодо матеріального забезпечення своєї сім`ї просив також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
         Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування та протезування про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди - задоволено частково.
       Стягнуто із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2020 року по 02.12.2020 року у розмірі 64 772 (шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 45 коп. без урахування податків та обов?язкових платежів.
       Стягнуто із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.
       Стягнуто із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 008 (одну тисячу вісім) грн.
       В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
       Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати оскаржило Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування.
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також неправильного застосування норм матеріального права.
       Зазначає, що судом неправильно застосовано норми абзаців 1 та 2 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, яким слід керуватися при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактично розрахунку згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». При обчислені розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні слід брати до уваги робочі дні, а не календарні дні. Такий висновок зробив Верховний суд України в постанові №635/2084/16-ц від 01.03.2017 року. Позивач звільнений з роботи 18 серпня 2020 року. Фактичний розрахунок з ним проведений 02 грудня 2020 року, таким чином відповідач здійснив свій обов`язок по виплаті заборгованої заробітної плати. Період затримки розрахунку з 18 серпня 2020 року по 02 грудня 2020 року становить 74 робочих днів (серпень - 8 р.д., вересень - 22 р.д., жовтень - 21 р.д., листопад - 21 р.д., грудень - 2 р.д. Разом - 74 робочих дні). Тому, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає не 64 772,45 грн., а 41 843,30 грн. (565,45 грн.х74 робочих днів).
       Просить рішення суду змінити в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити стягнення середнього заробітку у розмірі 41 843,30 коп.
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.        
       Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.
       Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
       Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.09.2019 року працював у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування на посаді менеджера (управителя) зі збуту у відділі Розвитку та Збуту ТЗР. Відповідно до наказу № 20 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) 18.08.2020 року звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
       При звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив належні йому до виплати суми.
       Як вбачається із виписки ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по рахунку ОСОБА_1 , остаточний розрахунок із позивачем по заробітній платі за березень-вересень 2020 року відповідачем було проведено лише 02 грудня 2020 року.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, районний суд виходив з того, що згідно проведеного позивачем розрахунку за період з 18.08.2020 року до 02.12.2020 року, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 64 772,45 грн. (605,35 грн. середньоденна заробітної плати х 107 календарних днів за весь час затримки розрахунку). Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано, відзиву на позовну та власного контррозрахунку суду не надано, а отже такий приймається судом до уваги.
       Однак,з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
       Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 
       При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. 
       Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. 
       Матеріалами справи в становлено, що судом взято до уваги розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, проведений позивачем з врахуванням кількості календарних днів у спірному періоді, що суперечить вимогам вищезазначеного Порядку.
Враховуючи, що у спірному періоді згідно заперечень відповідача були робочими 74 дні (у серпні - 8 р.д., у вересні - 22 р.д., у жовтні - 21 р.д., у листопаді - 21 р.д., у грудні - 2 р.д.) розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку повинен становити 41 843,30 грн. (565,45 грн. х 74 робочих днів).
       На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення в цій частині незаконного рішення.
       З наведених мотивів, рішення суду в цй частині слід змінити, стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2020 року по 02.12.2020 року у розмірі 41 843,30 грн. без урахування податків та обов?язкових платежів.
       В решті рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено – 20 грудня 2021 року.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування та протезування  задоволити.
       Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року змінити.
       Стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2020 року по 02.12.2020 року у розмірі 41 843 (сорок одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 30 коп. без урахування податків та обов?язкових платежів.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                                        О. Я. Мельничук