ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1374/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О. 
за участю:
          представника позивача: Теслі С.Ю.
          представника відповідача: Кравченка О.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду   від 12 липня 2021 року, (суддя суду першої інстанції Максименко Л.Я.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/1374/21 за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
          В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
визнати протиправними дії ГУМВС в Запорізькій області по внесенню до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу, запису за №7: « 29.06.2004 «Звільнений з органів внутрішніх справ України», на підставі наказу УМВС від 29.06.2004 №117о/с», а також щодо не внесення до неї відомостей про службу в ОВС ОСОБА_1 за період після 29.06.2004;
зобов`язати ГУМВС України в Запорізькій області внести запис до трудової книжки майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області про звільнення з органів внутрішніх справ з останнього дня роботи та дня видачі йому трудової книжки, тобто з 17 січня 2012 року.
В обґрунтування позову посилається на те, що до трудової книжки ОСОБА_2 станом на 18.07.2020 було внесено 12 записів, з яких записи під номером 6,7, 9,10 визнані недійсними, про що до трудової книжки було внесено відповідні відомості. Окрім того, трудова книжка не містила повних відомостей щодо часу служби в органах внутрішніх справ за час роботи з 29.06.2004 по час прийняття останнього кадрового наказу щодо проходження ним служби в ОВС (наказ №18о/с від 21.01.2013), а також відомостей про остаточне визначення вислуги років. Вказує, що звертався до відповідача із відповідними заявами та Листом ГУМВС України в Запорізькій області за №1/15 від 14.01.2021 на адресу позивача направлено заповнений дублікат трудової книжки НОМЕР_1 . Однак, позивач вважає, що      дублікат трудової книжки співробітниками ГУМВС України в Запорізькій області заповнено неправильно, як наслідок грубо порушено його права. Так, всупереч абз.5 п.2.10   Інструкції №58   без заяви ОСОБА_1 (прохання, згоди) у дублікат трудової книжки не перенесено запис під номером 12, а саме: « 17.01.2012, Звільнений з органів внутрішніх справ України, наказ ГУМВС №7о/с від 17.01.2012. Як наслідок, ГУМВС змінено дату звільнення з 17.01.2012 на 29.06.2004, що суперечить положенням и.2.27   Інструкції №58   де зазначено, що днем звільнення вважається останній день роботи. При цьому, заповнюючи дублікат трудової книжки співробітники ГУМВС України в Запорізькій області не відобразили час перебування на службі до 17.01.2012, включно. Вважає, що такими діями, ГУМВС безпідставно та протиправно зменшило трудовий стаж, вислугу років для нарахування пенсії та взагалі поставило під сумнів правомірність її нарахування. Окрім того, у дублікаті трудової книжки записи не відповідають особовій справі (послужному списку), адже одного запису не вистачає, а інший не відповідає вимогам   Інструкції №58   щодо внесення їх у точній відповідності тексту наказу (розпорядження), оскільки діючий наказ №16о/с від 17.01.2013 взагалі не внесено до трудової книжки, а останній діючий кадровий наказ №18о/с від 21.01.2013 містить інше формулювання ніж запис внесений під номером 7. Таким чином, вважає, що у дублікаті трудової книжки після запису про прийняття на службу в органи внутрішніх справ України за №6, повинні бути внесені наступні записи: №7 про звільнення з ОВС на підставі наказу №7о/с від 17.01.2012; №8 та №9 відомості зазначені у діючих на цей час наказах №16о/с від 17.01.2013 та№18о/с від 21.01.2013; №10 про новий наказ, яким визначено дату звільнення останнім робочим днем та днем видачі трудової книжки, тобто 17.01.2012. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що позивач фактично працював в органах ОВС з 12.01.2012 року по 17.01.2012 року, отримував за цей час заробітну плату, та був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відтак, період з 12.01.2012 року по 17.01.2012 року безумовно підлягає відображенню в трудовій книжці як період роботи позивача в органах ОВС.  Також, позивач, вважає доведеним той факт, що має місце затримка у видачі трудової книжки з вини роботодавця, що тривалий час порушує права та інтереси позивача. 
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм  процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що       листом від 18.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС України в Запорізькій      області в якому просив видати дублікат трудової книжки з урахуванням раніше надісланих документів, а також з урахуванням даних особової справи, в т.ч. послужного списку.
Листом від 14.12.2020 вих. № 1/1020 ГУ МВС України в Запорізькій      області повідомило ОСОБА_1 про те, що до дублікату трудової книжки внесено усі записи про трудову діяльність у т.ч. і період проходження служби в органах внутрішніх справ (з 24.08.1984 до 29.06.2004).
Листом від 24.12.2020 ОСОБА_1 просив ГУ МВС України в Запорізькій      області надіслати дублікат трудової книжки поштою.
Супровідним листом від 14.01.2021 № 1/15 ГУ МВС України в Запорізькій      області надіслало на адресу   ОСОБА_1 дублікат трудової книжки НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із внесеними до дублікату трудової книжки відомостями та з вимогою вчинити дії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дублікат трудової книжки заповнений відповідачем у відповідності до вимог Інструкції, а факт затримки у видачі трудової книжки з вини роботодавця не доведений належним чином, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Щодо вимог позивача про внесення до дублікату трудової книжки запису про звільнення з органів внутрішніх справ з останнього дня роботи та дня видачі йому трудової книжки, тобто з 17 січня 2012 року. 
Статтею 48 КЗпП України   передбачено, що до трудової книжки заносяться відомості про роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993№ 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
            Пунктами 5.1. та 5.2 Інструкції передбачено, що особа,      яка      загубила      трудову      книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або      уповноважений      ним орган      видає      працівнику      іншу      трудову      книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат"      в      правому      верхньому      кутку першої сторінки.
          Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними       правилами.       У      розділи      "Відомості      про      роботу", "Відомості про нагородження"      і      "Відомості      про      заохочення"      при заповненні дубліката      вносяться      записи      про роботу,      а також      про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи      на      підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
                 Згідно з п. 2.26 Інструкції записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись       у       точній      відповідності      з      формулюванням      чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
                     Відповіднно до п.2.10 Інструкції у      розділі      "Відомості      про      роботу",      відомості       про нагородження", "Відомості            про       заохочення"       трудової       книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних      або      неправильних записів не допускається.
У разі необхідності,      наприклад,      зміни запису відомостей про роботу після      зазначення      відповідного      порядкового      номеру,      дати внесення запису       в       графі      3      пишеться:      "Запис      за      №      таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі      4 повторюються дата      і      номер      наказу      (розпорядження)      власника або уповноваженого ним органу,      запис з якого неправильно внесений      до трудової книжки.
            У такому      ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення      на      іншу      постійну      роботу       у       разі       незаконного звільнення або переведення,      установленого органом, який розглядає трудові спори,      і      поновлення      на      попередній      роботі      або       зміни формулювання причини звільнення.      Наприклад,      пишеться:      "Запис за № таким-то є недійсним,      поновлений      на      попередній      роботі".      При зміні формулювання       причини       звільнення       пишеться:       "Запис      за №       таким-то       є      недійсним"      звільнений...      і      зазначається      нове формулювання.
               У графі 4 в такому      разі      робиться      посилання      на      наказ      про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.
               При наявності      в      трудовій      книжці      запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається      "Дублікат"      трудової      книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
          Як правильно встановлено судом першої інстанції, наказом УМВС України в Запорізькій області від 29 червня 2004 року № 117о/с «По особовому складу», згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ: у відставку за ст. 65 п.«а» (за віком) - майора міліції ОСОБА_1 - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу з 29 червня 2004 року.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2012 року у справі № 2а-0870/4850/11 скасовано наказ від 29 червня 2004 року № 117 по УМВС України у Запорізькій області про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади за пунктом «а» статті 65 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України - за віком; поновлено позивача на посаді начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області.
16.01.2012 року, на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у      справі № 2а-0870/4850/11, ГУМВС України в Запорізькій області винесло наказ № 5о/с, яким було відмінено пункт наказу УМВС України в Запорізькій області від 29.06.2004 №117о/с та поновлено ОСОБА_1       на службі в ОВС.
17.01.2012 ОСОБА_1 за його ж заявою було звільнено з 17.01.2012      наказом ГУМВС України в Запорізькій області №7о/с,      з виплатою на його користь при звільнені зі служби: середнього заробітку за три місяці; заробітної плати за період з 12.01.2012 по 17.01.2012; і внесенням до його трудової книжки відповідних записів щодо його служби в ОВС з 24.08.1984 по 17.01.2012; а вже з 18.01.2012 Пенсійним фондом України   ОСОБА_1 була призначена пенсія.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 року у справі № 2а-0870/4850/11 (т.1 а.с.49) скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2012 та відмовлено у задоволені вимог ОСОБА_1 про скасування наказу Управління МВС України у Запорізькій області № 117 від 29.06.2004 про його звільнення з займаної посади начальника відділення Державної автомобільної інспекції Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області по ст.65 п. «а» Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України і про його поновлення на посаді начальника відділення Державної автомобільної інспекції Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області.
Наказом № 18о/с від 21.01.2013 відмінено пункт наказу УМВС від 16.01.2012 р. №5о/с в частині відміни пункту наказу УМВС від 29.06.2004 № 117о/с про звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 і визнано останнього таким, що      звільнений з органів внутрішніх справ наказом УМВС від 29.06.2004 № 117о/с.
Під час судового вирішення спору у справі № 808/2882/17 підтверджено, що      наказ від 17.01.2013 № 16о/с, яким відмінено пункт наказу ГУМВС від 17.01.2012 №7 о/с в частині звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 , та наказ № 18о/с від 21.01.2013 , яким відмінено пункт наказу УМВС від 16.01.2012 № 5о/с в частині відміни пункту наказу УМВС від 29.06.2004 № 117о/с про звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 і визнано останнього  таким, що      звільнений з органів внутрішніх справ наказом УМВС від 29.06.2004 № 117о/с       було видано ГУМВС України в Запорізькій області на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 у справі № 2а-0870/4850/11, яка набрала законної сили, не скасована та є чинною.
Тобто, як правильно вказав суд першої інстанції, ГУМВС України в Запорізькій області приймаючи накази від 17.01.2013 №16о/с та від 21.01.2013 №18о/с фактично привело у первісний стан правовідносини з позивачем, які закінчилися його звільненням з посади в ОВС з 29.06.2004 р., і ці накази є взаємопов`язаними між собою, та такими, що направлені на виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 у справі №2а-0870/4850/11.
Таким  чином, позивача слід вважати таким, що звільнений зі служби в органах ОВС саме з 29.06.2004 року, що правильно відображено у дублікаті трудової книжки.
Щодо посилань позивача на те, що до дубліката трудової книжки мають бути внесені записи про службу в ОВС ОСОБА_1 за період після 29.06.2004 суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів Інструкції, при наявності      в      трудовій      книжці      запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається      "Дублікат"      трудової      книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Судом встановлено, що на прохання позивача (письмові заяви наявні в матеріалах справи)  відповідачем ОСОБА_1 було видано дублікат трудової книжки, відтак, ГУМВС обґрунтовано, із дотриманням приписів Інструкції, не було внесено до дубліката трудової книжки записів, що визнані недійсними.
Стосовно доводів позивача про те, що відповідачем було порушено строки видачі трудової книжки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі   ст.47 КЗпП України   власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції у      разі      звільнення      працівника      всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову      книжку      за      час      роботи      на      цьому підприємстві, засвідчуються      підписом      керівника      підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою      підприємства      або печаткою відділу кадрів.
Власник або       уповноважений      ним      орган      зобов`язаний      видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі      трудової      книжки      з      вини      власника      або уповноваженого ним       органу       працівникові       сплачується      середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день      звільнення      видається      наказ      і      вноситься запис до      трудової      книжки      працівника.      Раніше внесений запис про день звільнення      визнається      недійсним      у      порядку,      встановленому пунктом 2.10 цієї   Інструкції.
Відповідно до особової справи ОСОБА_1 судом встановлено, що в ній містяться два записи про отримання позивачем трудової книжки - 09.12.2003 та 17.01.2012.
В суді першої інстанції, представник відповідача заперечував, що весь проміжок часу з 29.06.2004 по 17.01.2012 трудова книжка знаходилась в Управлінні, посилається на можливу недбалість з боку працівників кадрової служби щодо невнесення відповідного запису.
Натомість, позивач наголошує, що має місце затримка у видачі трудової книжки з вини роботодавця з 29.06.2004 по 17.01.2012. Також, в суді першої інстанції позивач надавав пояснення, що за отриманням трудової книжки до відповідача він не звертався, очікував остаточного рішення суду по справі про поновлення на роботі. 
В свою чергу, в матеріалах справи відсутні будь-які достаменні відомості як про видачу трудової книжки позивачем у день звільнення 29.06.2004, так і щодо її не видачі цього ж дня.
При цьому, недоведеним є і те, що трудову книжку не видано позивачеві з червня 2004 року по 17.01.2012 року з вини роботодавця     або уповноваженого ним       органу.
Отже, з огляду на відсутність будь-яких доказів утримування відповідачем трудової книжки у період з 29.06.2004 по 17.01.2012, вважати 17.01.2012      останнім днем роботи позивача не має підстав, відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року в адміністративній справі №280/1374/21 - залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
                    Повне судове рішення складене 19.01.2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 
                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай