22-ц/804/3311/21 
                                                                                2-237/11 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року                                                                                                 місто Маріуполь

   справа 2-237/11
   провадження № 22-ц/804/3311/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                                   Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                                     Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.,
                           секретар судового засідання                                Целовальник К.А.,

сторони:
стягувач – Приватне акціонерне товариство «БАНК ФАМІЛЬНИЙ»,
боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області у складі судді Чальцевої Т.В. від 16 листопада 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
25 серпня 2021 року Приватне акціонерне товариство «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» (далі ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ») звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк Фамільний» (ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Фамільний») 72 286 грн 40 коп. основного боргу, судового збору у розмірі 722 грн 86 коп. та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
Після отримання виконавчого документу за вказаним рішенням він пред`являвся до примусового виконання до органів ВДВС. 
У зв`язку із введенням в дію Рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та фактичним проведенням антитерористичної операції місто Донецьк, де було зареєстровано юридичну особу стягувача, потрапило у перелік до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». 
Заявник зазначає, що на виконанні у Ленінському районному ВДВС у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 31 січня 2014 року перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-237/2011 виданого 16 квітня 2011 року Волноваським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» боргу у розмірі 55 869,76 грн. 
10 листопада 2014 року прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Станом на 16 вересня 2020 року повторно вищевказаний виконавчий документ до ВДВС СМУМЮ (м. Харків) не надходив та на виконанні не перебуває. 
Місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Іншої інформації надати не мають можливості у зв`язку із тим, що матеріально-технічна база, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишилась за попереднім місцем реєстрації відділу.
Заявник просив суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документу № 2-237/2011 від 06 квітня 2011 року, виданого Волноваським районним судом Донецької області; видати дублікат виконавчого документу №2-237/2011 від 06 квітня 2011 року, виданий Волноваським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк Фамільний», правонаступником якого є ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», 72 286 грн 40 коп. основного боргу, судового збору у розмірі 722 грн 86 коп. та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 16 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.
Суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів втрати виконавчого документу, не доведено обґрунтованість пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до 25 серпня 2021 року.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що право вимоги до боржника за кредитним договором, на підставі якого судом стягнуто заборгованість, заявник набув ще у квітні 2011 року, виконавчі документи втрачено 2014 року, проте питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання перед судом порушено лише у серпні 2021 року. При цьому певних непереборних обставин, які унеможливили вчасне звернення до суду до спливу передбаченого строку, поновлення якого вимагається заявником, не наведено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
30 листопада 2021 року ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що виконавчий лист у справі вчасно отриманий та пред`явлений до виконання в межах строків, передбачених законодавством.
Оскільки Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного МРУ МЮ (м. Харків) не надано доказів повернення виконавчого документу стягувачу та не надано доказів знищення виконавчого провадження, слід дійти висновку про неможливість встановлення місцезнаходження виконавчого документу станом на дату звернення до суду.
Щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник зазначає, що пропущення строку сталося не з вини стягувача, оскільки у 2014 року ним було в оперативному порядку прийнято рішення про переїзд Головного офісу до м. Києва, а також здійснено заходи щодо термінового переїзду відповідальних співробітників та частини вцілілої матеріально-технічної бази з м. Донецька до м. Києва. Вказаний фактор вплинув на здатність банку здійснювати належний контроль за відкрити виконавчими провадженнями.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 грудня 2021 року справу передано на розгляд колегії у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 08 грудня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження
Ухвалою апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06 квітня 2011 року по цивільній справі № 2-237/2011 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк Фамільний» стягнуто 72 286 грн 40 коп. основного боргу, судовий збір у сумі 722 грн 86 коп. та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
20 квітня 2011 року Волноваський районний суд Донецької області видав виконавчий лист № 2-237/2011 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості по кредиту у сумі 72 286 грн 40 коп. і понесені ними витрати по суду: судовий збір в розмірі 722 грн 86 коп., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.
Копію рішення та виконавчі листи отримав 20 квітня 2011 року представник ПАТ «Банк Фамільний» Бережний С.В.
Відповідно до інформаційної довідки у відповідь на адвокатський запит Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження у Ленінському районному відділі державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 41810319 з примусового виконання виконавчого листа № 2-237, виданого 16 квітня 2011 року Волноваським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» боргу у сумі 55 869,76 грн.
31 січня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 
17 лютого 2014 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника.
Станом на 16 вересня 2020 року у Системі відсутня інформація про погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
10 листопада 2014 року прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції до 05 жовтня 2016 року).
Станом на 16 вересня 2020 року повторно вищевказаний виконавчий лист (дублікат) до відділів державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по Донецькій області не надходив та на виконанні не перебуває.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки 14 грудня 2021 року, причини неявки апеляційному суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Питання про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання треба вирішувати одночасно, так як від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.
За змістом положень у п. 1 ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції, чинній на час ухвалення рішення Волноваським районним судом Донецької області від 06 квітня 2011 року виконавчі документи судів можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Аналогічні положення викладені у статті 12 Закону № 1404-VIII, згідно якої зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років та перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Як вбачається з матеріалів справи у Ленінському районному відділі ДВС у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження №41810319 з тимчасового виконання виконавчого листа №2-237, виданого 16 квітня 2011 року Волноваським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» боргу у сумі 55 869 грн 76 коп.
31 січня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
17 лютого 2014 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржнику. 
10 листопада 2014 року прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції до 05 жовтня 2016 року: «наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення».
Проте виконавчий лист до виконання після його повернення не пред`явлений і станом на 16 вересня 2020 року повторно на виконання не надходив та не перебуває.
З часу повернення виконавчого листа в листопаді 2014 року і до серпня 2021 року ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» не звертався із заявою про видачу дубліката виконавчого документу в разі його втрати, що свідчить про те, що стягувач не цікавився виконанням судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Суд розглянув позов ПАТ «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив судове рішення про задоволення позову, у визначені законом строки видав виконавчий лист, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту порушеного права, а здійснювати контроль за виконанням судового рішення належить стягувачеві, як заінтересованій особі.
ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» було відомо про невиконання рішення у справі, але із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання заявник звернувся тільки в серпні 2021 року, більше ніж через сім роки після повернення виконавчого документу.
При цьому ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» наведені підстави пропуску строку, які просив визнати поважними, і такими підставами вважає оперативне переміщення Головного офісу з м. Донецька до м. Києва у 2014 році та відсутність відомостей про повернення виконавчого документу.
Проте наведені причини суд першої інстанції не визнав поважними, з чим погоджується апеляційний суд.
Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
У справі «Пономарьов проти України» (03 квітня 2008 року) Європейський суд з прав людини, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.
Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.
За загальними правилами поважні причини пропуску строку законом не передбачені, ці обставини оцінюються судом в залежності від конкретної справи та з урахуванням основних положень цивільного судочинства.
Зазначені заявником причини пропуску не пов`язані з об`єктивними, непереборними обставинами, які унеможливили своєчасне повторне звернення виконавчого листа суду до примусового виконання. Наведені причини не є перешкодою зовні, а пов`язані із суб`єктивною бездіяльною поведінкою ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», неспроможного контролювати діловодство з руху виконавчих проваджень щодо своїх боржників, здійснюючи своєчасно предписані стягувачеві дії, унормовані Законом України «Про виконавче провадження».
Тож, наведені причини не підтверджують об`єктивну неможливість вчинити всі необхідні дії у встановлені законом строки, не можна визнати поважними відносно боржників.
Відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність підстави для поновлення пропущеного строку внаслідок визнання наведених стягувачем причин неповажними, та для видачі дублікату виконавчого документу відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд визнає обгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги щодо підстав втрати виконавчих документів не спростовують висновок суду про відсутність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.
Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про відмову у задоволенні заяви ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» здійсненні з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» залишити без задоволення.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                    О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                       С.А. Зайцева

                                                                                                                М.Ю. Лопатіна