ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2022 р.           Справа№ 910/1744/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Коротун О.М. 
 
секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 26.01.2022
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"
на рішення        Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 (повний текст рішення складено 12.10.2021)
у справі    №910/1744/21 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар реалті"
2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"
про стягнення 475 000,00 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Славія-АКБ" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором суборенди № 20-РП від 01.04.2018 у розмірі 475 000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 01.04.2018 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Славія-АКБ" укладено господарський договір суборенди № 20-РП, на виконання умов якого відповідачу в строкове платне користування (суборенду) передано частину майнового комплексу за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6. Проте, всупереч умов договору суборенди відповідач з вересня 2020 припинив вносити суборендні платежі, у зв`язку із чим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 475 000,00 грн за період з вересня 2020 по січень 2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 позов задоволено. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" 475 000 грн 00 коп. боргу та 7 125 грн 00 коп. судового збору.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за користування майновим комплексом не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ"   та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ"   звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт вказує, що укладений між позивачем та відповідачем господарський договір суборенди №20-РП від 01.04.2018 є нікчемним в силу ч. 3  статті 12 Закону України «Про іпотеку». Майно, яке здавалось в суборенду позивачу, було обтяжено  іпотекою згідно з договором №949 від 25.12.2007 та ані первісний іпотекодержатель ПАТ «УПБ», ані новий ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" не надавали згоди на його відчуження.
Скражник наголошує, що    суд не прийняв до уваги рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 у справі №910/14751/17, яким підтверджено наявність у ПАТ «УПБ» права вимоги за кредитним договором від 03.12.2007 №888 та іпотечним договором від 25.12.2007 №949.
Апелянт зазначає, що суд також не взяв до уваги рішення Господарського суду м. Києва від 30.06.2021, ухваленого у справі №910/1797/21 за позовом ТОВ "Рентпроперті" до ТОВ «М. Консальт» щодо стягнення заборгованості за аналогічним договором суборенди частини майнового комплексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"   звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт вказує, що нерухоме майно було обтяжене іпотекою з 03.12.2007 по 05.10.2020 (дата задоволення вимог іпотекодержателя), в тому числі і на момент укладення договору оренди та суборенди. У зв`язку з тим, що незаконне вилучення обтяжень про іпотеку та заборону на відчуження не тягне за собою припинення договору іпотеки, тому іпотека була чинною на час укладення договору суборенди №20-РП від 01.04.2018. Оскільки іпотекодержатель не надавав згоду на укладення договору суборенди, тому такий договір є недійсним у силу закону.
Скаржник стверджує, що рішенням у справі №910/141751/17 підтверджено наявність у ПАТ «Український професійний банк» права вимоги за кредитним договором від 03.02.2007 №888 та іпотечним договором від 25.12.2007 №949.
Апелянт зазначає, що при укладені господарського договору суборенди №20-РП від 01.04.2018 між позивачем та відповідачем, ТОВ "Рентпроперті" повинно було отримати від ПАТ «УПБ», як первісного іпотекодержателя, згоду на відчуження (передачу в оренду) частину майнового комплексу, який знаходиться по вул. Будіндуустрії, буд. 6 в м. Києві. Проте, доказів отримання згоди позивачем не надано.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач за первісним позовом у своєму відзиві, наданому до суду 13.12.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що в матеріалах справи наявні договори, якими підтверджується право ТОВ "Рентпроперті" передавати в суборенду нежитлові приміщення оскаржуваного майнового комплексу. Обсяг заборгованості відповідача у розмірі 475  000 грн та настання строку виконання обов`язку щодо сплати орендної плати та експлуатаційних витрат не спростовані відповідачем.
Позивач наголошує, що укладений між відповідачем та ТОВ "Стар реалті" не спростовує обов`язок відповідача виконувати умови укладеного договору з ТОВ "Рентпроперті".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"  звертає увагу, що ТОВ "Гансо компані" є власником майнового комплексу з 17.05.2018. На момент державної реєстрації права власності за ТОВ "Гансо компані" в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не містилось жодного запису про іпотеку. У зв`язку з чим, позивач не зобов`язаний був отримувати дозвіл від ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на укладання договорів оренди, відтак, такі договори є дійсними в силу ст. 204 Цивільного кодексу України та не порушують ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

Узагальнені доводи заперечення на відзив на апеляційну скаргу 

14.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" надійшли заперечення на відзив на апеляційну скарги, які за своїм змістом є тотожними апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" на рішення  Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/1744/21 та призначений розгляд справи на 13.12.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/1744/21. Повідомлено учасників справи, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" розглядатимуться разом у судовому засіданні 13.12.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 продовжено строк розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення    Господарського суду міста Києва від 05.10.2021. Задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи на 26.01.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено.

Явка представників сторін

Третя особа-1 у судове засідання, призначене на 26.01.2022, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги, що явка третьої особи-1 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи-1.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2022 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Представник третьої особи-2 у судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2022 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2022 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

15.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Експериментально-механічний завод" (далі -ПАТ "ЕМЗ"; у тексті договору - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-завод Видубичі" (далі - ТОВ "Арт-завод Видубичі"; у тексті договору - орендар) укладено договір оренди №01/15-03.
Відповідно до пункту 1.1 договору оренди №01/15-03 орендодавець передає, а орендар приймає у користування майновий комплекс, загальною площею 28   223,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.
На виконання умов вказаного договору між ПАТ "ЕМЗ" та ТОВ "Арт-завод Видубичі" складено та підписано акт прийомки-передачі нежитлових приміщень від 02.04.2018 (т. 2; а.с. 30). 
01.04.2018 між ТОВ "Арт-завод Видубичі" (у тексті договору - орендар) та  ТОВ "Рентпроперті" (у тексті договору - суборендар) укладено господарський договір суборенди №1-АРТ.
Згідно з пунктом 1.1 договору суборенди №1-АРТ орендар передає суборендареві за плату на певний строк у користування частину майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, для здійснення суборендарем своєї господарської діяльності.
Пунктом 1.2 договору суборенди №1-АРТ суборендар вступає у користування нежитловим приміщенням, що належить орендареві на праві користування (далі - об`єкт суборенди). Об`єктом суборенди для цілей цього договору є: 
1.2.1. частина корпусу "Г1" загальною площею 7     450,00     кв.м; 
1.2.2. частина корпусу "Г3" загальною площею 1     050,00 кв.м; 
1.2.3. Частина корпусу "К" загальною площею 1     290,00 кв.м. 
На виконання умов вказаного договору між ТОВ "Арт-завод Видубичі" та ТОВ "Рентпроперті" складено та підписано акт приймання-передачі приміщення від 01.04.2018 (т. 2; а.с. 38). 
Крім того, 01.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" (суборендар) укладено господарський договір суборенди № 20-РП (далі - договір суборенди № 20-РП).
Відповідно до 1.1 договору суборенди №20-РП орендар передає суборендареві за плату на певний строк у користування частину майнового комплексу за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, для здійснення суборендарем своєї господарської діяльності. У користування за договором передається індивідуально визначене майно, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Пунктом  1.2 договору суборенди № 20-РП визначено, що за цим договором суборендар вступає у користування нежитловим приміщенням, що належить орендареві на праві користування. Об`єктом суборенди для цілей цього договору є приміщення площею 1 100,00 м2 та відкриті майданчики площею 2 880 м2.
Строк суборенди за договором починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта суборенди та закінчується 31.03.2019 (останній день суборенди) (пункт 1.3 договору суборенди № 20-РП).
Об`єкт суборенди повинен бути переданий орендарем та прийнятий суборендарем протягом двох діб з моменту укладення даного договору за актом приймання-передачі (додаток № 2 до даного договору, який є його невід`ємною частиною), в якому сторони вказують площу об`єкта суборенди, склад та технічні характеристики об`єкта суборенди, перелік майна та обладнання, що передається разом із об`єктом суборенди (пункт 3.1 договору суборенди № 20-РП).
01.04.2018 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" підписано відповідний акт приймання-передачі приміщення (додаток № 2 до договору суборенди № 20-РП), за яким орендар передав, а суборендар прийняв приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, в будівлі та межах будівлі літ. "Г1":
складське приміщення площею 1 100,00 м2;
відкритий майданчик № 1 загальною площею 2 120,00 м2 (позначений на відповідному плані, який міститься в акті приймання-передачі);
відкритий майданчик № 2 загальною площею 760,00 м2 (позначений на відповідному плані, який міститься в акті приймання-передачі).
За умовами пункту 3.3 договору суборенди № 20-РП підписання акту приймання-передачі свідчить про фактичну передачу об`єкта суборенди в суборенду. З моменту підписання сторонами такого акту на суборендаря переходять усі та будь-які ризики пошкодження та знищення об`єкта суборенди або будь-якої його частини.
Пунктом 4.1 договору суборенди № 20-РП передбачено, що останній набуває чинності та вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 31.03.2019, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань - до повного їх виконання.
У пунктах 5.1-5.2, 5.5-5.8 договору суборенди № 20-РП сторони погодили розмір суборендної плати, а також та порядок нарахування і сплати суборендної плати та витрат на утримання об`єкта суборенди.
У подальшому між сторонами укладено додаткові угоди від 09.10.2018 № 1, від 25.02.2019 № 2 та від 01.08.2019 № 3, які стосувались зміни в орендованих площах, розміру суборендної плати, а також продовження строку суборенди до 31.03.2020 року.
31.01.2020 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" укладено додаткову угоду №4 до договору суборенди №20-РП, якою наведений договір викладено у новій редакції.
Так, відповідно до пункту 1.1 договору суборенди № 20-РП (тут і далі в редакції додаткової угоди від 31.01.2020 року №4 до нього) орендар зобов`язується передати суборендарю, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, визначені у цьому договорі, а також зобов`язується сплачувати орендарю орендну плату.
За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору суборенди № 20-РП приміщення, які передаються в суборенду за цим договором: частина складського приміщення, являють собою "нежитлові приміщення" (частина складського № 1 приміщення - 1 000,00 м2), що знаходяться за адресою: 01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6.
Приміщення надаються в суборенду на строк до 31.01.2021 року з моменту підписання цього договору (пункт 2.1 договору суборенди № 20-РП).
Пунктом 3.1 договору суборенди № 20-РП передбачено, що приймання-передача приміщення здійснюється на підставі акту приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. З моменту підписання акту приймання-передачі об`єкт суборенди вважається фактично переданим в суборенду суборендарю.
01.02.2020 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" підписано акт приймання-передачі приміщення, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" прийняло частину приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: 01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, в будівлі літ. "Г1" - частину складського приміщення з невід`ємним внутрішнім оснащенням та устаткуванням площею 1 000,00 м2.
Відповідно до пунктів 4.1-4.3 договору суборенди №20-РП вартість оренди складається з розміру орендної плати та експлуатаційних витрат, згідно наданих рахунків орендарем. Розмір орендної плати складає 95 000,00 грн. (разом з ПДВ). Суборендар зобов`язується до 10.02.2020 сплатити орендну плату за перший місяць оренди.
Згідно з пунктом 4.4 договору суборенди № 20-РП орендна плата та експлуатаційні витрати сплачуються суборендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря наперед до 10 числа кожного поточного місяця на підставі рахунку, наданого орендарем. Орендар надає суборендарю акт наданих послуг/виконаних робіт за календарний/розрахунковий місяць виключно після повної оплати суборендарем орендної плати/плати за експлуатаційні витрати. У випадку несплати орендарем платежів в розмірі і строки, передбачені даним договором, сторони погодили, що орендарем суборендарю податковий/ві кредит/зобов`язання не нараховуються, акт наданих послуг/виконаних робіт не видається.
На суборендаря покладено обов`язок своєчасно здійснювати розрахунки з орендарем за орендовані приміщення (п. 5.1.2 договору суборенди № 20-РП).
За умовами пункту 11.1 договору суборенди № 20-РП останній починає діяти з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.01.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Звертаючись з позовною заявою, позивач послався на порушення відповідачем умов договору суборенди № 20-РП щодо вчасного перерахування на користь орендаря суборендної плати з вересня 2020 по січень 2021, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 475 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" 475 000 грн 00 коп. боргу.
Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті", виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, колегія суддів зазначає, що укладений між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Славія-АКБ" правочин за своїм змістом та правовою природою є договором піднайму.
Статтею 774 Цивільного кодексу України (в редакції, яка була чинна станом на дату укладення вищевказаного договору) передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. 
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Таким чином, укладення ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Славія-АКБ" договору суборенди № 20-РП від 01.04.2018 було спрямоване на отримання останнім  у користування приміщення та одночасного обов`язку із здійснення оплати за таке користування.
Разом з тим, за твердженням відповідача та третьої особи-2 вказаний договір є нікчемним в силу положень ст. 12 Закону України "Про іпотеку", внаслідок чого такий правочин є недійсним в силу закону і не створює юридичних наслідків, у тому числі, обов`язку ТОВ "Славія-АКБ" здійснювати оплату за користування вищезазначеним майном на користь ТОВ "Рентпроперті".
Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.
За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відтак, відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу існує розмежування видів недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.
Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішення суду. Тому, при вирішенні відповідних вимог важливим є розмежування нікчемних і оспорюваних правочинів, оскільки кожен із видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів.
Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц та від  04.06.2019 у справі № 916/3156/17, про те, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, якщо заінтересована особа вважає його нікчемним, суд має перевірити відповідні доводи та у мотивувальній частині рішення, застосувавши відповідні положення норм права, підтвердити чи спростувати обставину нікчемності правочину.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, наведені доводи відповідача та третьої особи-2 щодо нікчемності договору суборенди, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у даній справі,  залишилися поза увагою суду першої інстанції та останнім не застосовано при вирішенні спору відповідні положення норм матеріального права, що підтверджують чи спростовують обставину нікчемності правочину.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №  916/154/20.
Так, дослідивши матеріалами справи  та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів зазначає наступне.
03.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Український професійний банк", яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" (далі - ПАТ/ВАТ "УПБ", у тексті договору - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю  Підприємство з іноземними інвестиціями "ІТ Інвест" (далі - ТОВ ПІІ "ІТ Інвест", у тексті договору - позичальник) укладено договір про надання кредиту №888 (далі - кредитний договір №888).
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору №888 (з урахуванням додаткових угод) банк відкриває позичальнику відкличну кредитну лінію у розмірі 33 985 000, 00 грн терміном до 17.12.2015 на поповнення обігових коштів.
25.12.2007 між ВАТ "УПБ" (банк) та Відкритим акціонерним товариством "Експериментально-механічний завод", яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Експериментально-механічний завод" (далі - ВАТ/ПАТ "ЕМЗ";  позичальник) укладено договір про надання кредиту № 967 (далі - кредитний договір №967), у відповідності до п. 1.1 якого (з урахуванням додаткових договорів до нього) банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію у розмірі 40 335 000, 00 грн терміном до 17.12.2015 на поповнення обігових коштів.
З метою належного виконання зобов`язань ТОВ ПІІ "ІТ Інвест" (у тексті договору - позичальник) за кредитним договором №888 та ВАТ "ЕМЗ" за кредитним договором №967, 25.12.2007 між ВАТ "УПБ" (у тексті договору - іпотекодержатель) та ВАТ "ЕМЗ" (у тексті договору - іпотекодавець) укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левренюк С.М. та зареєстрований в реєстрі за №949 (далі - іпотечний договір).
У пункті 1 іпотечного договору визначено, що предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в. п. 6 цього договору, в забезпечення виконання своїх зобов`язань, а також зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.
Згідно з пунктом 6 іпотечного договору в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця та позичальника за кредитними договорами, іпотекодавець надав в іпотеку наступне нерухоме майно: майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.
Державна реєстрація іпотеки була проведена 25.12.2007, реєстраційний номер 6305997, що підтверджується Витягом з Державного реєстру іпотек та інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна (т. 2; а.с. 102-104).
Таким чином, з 25.12.2007 майновий комплекс, загальною площею 28     223,10 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, перебував в іпотеці ПАТ "УПБ".
При цьому, передане в суборенду за укладеним сторонами договором нерухоме майно є частиною вказаного майнового комплексу, що визнається учасниками справи.
Крім того, в силу положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів враховує обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14751/17, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, зокрема, щодо визнання за ПАТ "УПБ" наявності права майнової вимоги до ТОВ ПІІ "ІТ Інвест" за кредитним договором №888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за договором поруки №888-1 від 25.12.2007  з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього.
З огляду на те, що рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14751/17 набрало законної сили 22.02.2018, станом на дату укладення договору оренди №01/15-03 від 15.03.2018, договору суборенди № 1-АРТ від 01.04.2018 та договору суборенди № 20-РП від 01.04.2018, майновий комплекс загальною площею 28 223,10 кв.м, який розташований по вул.    Будіндустрії, 6 в м. Києві був предметом іпотеки згідно з іпотечним договором від 25.12.2007.
Також, колегія суддів враховує, що в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/14751/17 встановлено, що 30.03.2020 відбулися електронні публічні торги щодо реалізації пулу активів, що складаються з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, частина з яких знаходиться в заставі Національного банку України, де у відповідності до протоколу № UA-EA-2020-03-19-000019-b переможцем визначено ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".
За результатами електронних публічних торгів, 27.04.2020 між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" укладено договір №81 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання (далі - договір № 81).
Відповідно до договору № 81 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" набуло право вимоги, зокрема, і до ТОВ ПІІ "ІТ Інвест" за кредитним договором №888 з усіма додатковими договорами, про внесення змін за угодами до нього, за договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з усіма додатковими договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/14751/17 здійснено на стадії виконання судового рішення заміну сторони (стягувача) з ПАТ "УПБ" на його процесуального правонаступника - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №257401911 від 20.05.2021 вбачається, що 15.10.2020 власником майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, стало ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".
Згідно зі статтею 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування (абз. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку").
Частиною 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України).
Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, укладення договору щодо відчуження майна переданого в іпотеку за чинним договором без згоди іпотекодержателя зумовлює нікчемність цього правочину щодо відчуження майна переданого в іпотеку та не створює інших юридичних наслідків, крім пов`язаних з його нікчемністю.
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "УПБ", як іпотекодержатель за іпотечним договором станом на час укладення договору  оренди № 01/15-03 від 15.03.2018, договору суборенди № 1-АРТ від 01.04.2018 та договору суборенди № 20-РП від 01.04.2018, не надавало письмової згоди іпотекодавцю ПАТ "ЕМЗ" на передачу предмета іпотеки - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.  Київ, вул. Будіндустрії, 6 в найм (оренду). Протилежного позивачем не доведено.
З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність іпотечного договору, предметом іпотеки, в якому визначено нерухоме майно: майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.   Київ, вул. Будіндустрії, 6 (частина якого також є предметом оренди за договором суборенди №1-АРТ від 01.04.2018  та за договором суборенди №20-РП від 01.04.2018), переданий           в оренду за договором оренди №01/15-03 від 15.03.2018 без письмової згоди на те іпотекодержателя - ПАТ "УПБ", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про укладення вказаного договору з порушенням вимог Закону України "Про іпотеку" та про визнання його нікчемним.
Як було зазначено вище, статтею 774 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.  Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
З аналізу вказаної норми  вбачається, що договір піднайму (суборенди) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). У разі втрати чинності договором оренди припиняються права наймача на орендоване майно, зокрема, і право передання його в суборенду.      
Крім того, колегія суддів наголошує, що приписи ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України щодо моменту недійсності правочину (нікчемного чи оспорюваного) не передбачають можливість іншого різного визначення моменту недійсності правочину, у тому числі, залежно від моменту прийняття судового рішення.
Правочини, які не відповідають вимогам закону не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський договір суборенди №1-АРТ від 01.04.2018 та договір суборенди №20-РП від 01.04.2018, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у даній справі, є недійсними (нікчемними) з огляду на їх похідний характер від нікчемного договору оренди №01/15-03 від 15.03.2018, який не створює правових наслідків, окрім наслідків, пов`язаних з його недійсністю, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України. 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що     судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1  статті 73 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до частини 1  статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем. 
Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором суборенди №20-РП від 01.04.2018, який є нікчемним правочином та не створює правових наслідків, окрім наслідків пов`язаних з його недійсністю.
Враховуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ "Рентпроперті" до ТОВ "Славія-АКБ" про стягнення 475  000 грн заборгованості за договором суборенди №20-РП від 01.04.2018. Таким чином, на переконання колегії суддів, рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 слід скасувати, з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.
Відповідно  до статті 277   Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення   Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі   №910/1744/21  підлягають задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі   №910/1744/21  слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275,  277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Славія-АКБ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення   Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі   №910/1744/21 задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі   №910/1744/21 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10; ідентифікаційний код 41951644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія-АКБ" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, будинок 31; ідентифікаційний код 37264571) 10 687 (десять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 50 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (01103, м. Київ, вул. Німанська, будинок 10; ідентифікаційний код 41951644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, м. Київ, вул. О. Терьохіна, будинок 8А, офіс 111; ідентифікаційний код 41264766) 10 687 (десять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 50 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Видати накази. 
Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.
Матеріали справи №910/1744/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 31.01.2022.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Коротун