ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/807/22 Справа № 201/3358/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Акцент-Банк” на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Акцент-Банк” про стягнення грошових коштів внесених за недійсним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ “Акцент-Банк” про стягнення грошових коштів, внесених за недійсним договором.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 23 грудня 2020 року між ним та відповідачем було укладено Договір про надання послу з фінансового лізингу №АРКR000000000117763, предметом якого є автомобіль для особистого користування, який був оформлений заявою від 23 грудня 2020 року про надання послуги з фінансового лізингу. Відповідно п. 1.1.1 Заяви предмет лізингу та його вартість автомобіль згідно специфікації, викладеної в Додатку 1. Згідно специфікації та акту Приймання – передачі від 29 грудня 2020 року, Додатку до Заяви про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR000000000117763 – ОСОБА_1 був переданий автомобіль Chevrolet Epica, двигун: 2492 куб. см. Газ/бензин , КПК: а, колір: сірий, рік випуску: 2007, вартість з ПДВ 182 000 грн., кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до заяви строк лізингу складає 60 місяців з моменту підписання Додатку 2,який був підписаний 23 грудня 2021 року. Пунктами 1.6, 1.6.1, 1.6.2 Заяви передбачено, що Додаток 1: Специфікація, Додаток № 2 графік сплати лізингових платежів. Будь яких інших додатків до Заяви про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR000000000117763 позивач не отримував та з будь якими додатковими умовами не ознайомлений. Вважає що договір про надання послуг з фінансового лізингу є нікчемним правочином відповідно до норм чинного законодавства, оскільки в письмовій формі між сторонами не укладався, нотаріально не посвідчувався. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ “Акцент-Банк” на його користь грошові кошти в розмірі 52 000 грн. в рахунок повернення коштів, внесених за недійсним Договором про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR000000000117763 від 23 грудня 2020 року, та судові витрати у справі.

       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ КБ “Акцент-Банк” (м.Дніпро, вул. Батумська, буд. 1,ЄДРПОУ 14360080) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 52 000 грн. в рахунок повернення коштів, внесених за недійсним Договором про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763 від 23 грудня 2020 року. Стягнуто з АТ КБ “Акцент-Банк” (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 1,ЄДРПОУ 14360080) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн.
       В апеляційній скарзі АТ “Акцент-Банк” просить рішення суду від 23 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, порушення судом норм матеріального права.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1 - адвокат Харламов Д.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ КБ “Акцент-Банк”, рішення суду від 23 липня 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України “Про фінансовий лізинг”.
       Згідно із частиною другою статті 1 Закону України “Про фінансовий лізинг” за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
       За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
       Виходячи з аналізу вказаних норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
       Згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
       Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
       Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
       У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».
       Згідно частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
       Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
       Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.
       При цьому договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 799 ЦК України).
       Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-1551 цс16 від 19 жовтня 2016 року.
       Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
       23 грудня 2020 року сторонами у справі було підписано Заяву про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763, предметом якого є автомобіль для особистого користування, який був оформлений заявою від 23 грудня 2020 року про надання послуги з фінансового лізингу (а.с.11).
       Відповідно п. 1.1.1 Заяви предмет лізингу та його вартість автомобіль згідно специфікації, викладеної в Додатку 1.
       Згідно специфікації та Акту приймання-передачі від 29 грудня 2020 року, Додатку до Заяви про надання послуг з фінансового лізингу № АРКR 000000000117763 – ОСОБА_1 був переданий автомобіль Chevrolet Epica, двигун: 2492 куб. см. Газ/бензин , КПК: а, колір: сірий, рік випуску: 2007, вартість з ПДВ 182 000 грн., кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с12).
       Відповідно до заяви строк лізингу складає 60 місяців з моменту підписання Додатку 2, який був підписаний 23 грудня 2021 року (а.с.13, 14).
       Пунктами 1.6, 1.6.1, 1.6.2 Заяви передбачено, що Додаток 1: Специфікація, Додаток № 2 графік сплати лізингових платежів. 
       16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ “Акцент-Банк” з листом-повідомленням про застосування положень ст.216 ЦК України та повернути у натурі все, що було отримано від правочину - заяви про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763 (а.с.16, 17).
       Листом від 03 березня 2021 року №20.1.0.0.0/7-20210216/310 АТ “Акцент-Банк” повідомили ОСОБА_1 про відсутність підстав вважати договір про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763 від 23 грудня 2020 року нікчемним (а.с.18-20).
       Відповідно до Акту приймання-передачі предмету лізингу від 30 березня 2021 року транспортний засіб Chevrolet Epica, двигун: 2492 куб. см. Газ/бензин, КПК: а, колір: сірий, рік випуску: 2007, вартість з ПДВ 182 000 грн., кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучено у ОСОБА_1 на СТО “RiMmotors”, виявлені дефекти салону — забруднення, потертості (а.с.21, 40).
       Будь яких інших додатків до Заяви про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763 ОСОБА_1 не отримував та з будь якими додатковими умовами не ознайомлений.
       Позивачем ОСОБА_1 в період з 23 грудня 2020 року по 21 січня 2021 року було сплачено 52000 грн. відповідно до заяви про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR 000000000117763 (а.с.22).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ “Акцент-Банк” на його користь грошові кошти в розмірі 52 000 грн. в рахунок повернення коштів, внесених за недійсним Договором про надання послуг з фінансового лізингу №АРКR000000000117763 від 23 грудня 2020 року.
       Судом встановлено, договір фінансового лізингу №АРКR000000000117763 від 23 грудня 2020 року між сторонами у письмовій формі з узгодженням усіх істотних умов взагалі не укладався, нотаріально не посвідчений, що є обов`язковим для договорів, що містять елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому відповідно до положень статті 220 ЦК України, є нікчемним та наявні підстави для застосування наслідків недійсного правочину.
       У разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.
       Факт сплати позивачем платежів суми у розмірі 52 000 грн. підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти отримані у розмірі 52 000 грн.
       Доводи апеляційної скарги про те, що лізингові платежі були сплачені позивачем на момент віднесення договору лізингу до нікчемного, поверненню не підлягають, відповідно до ст. 809-1 ЦК України є безпідставними з огляду на наступне.
       13 червня 2021 року були внесені зміни до ЦК України до доповнено статтею 809-1 згідно Закону України “Про фінансовий лізинг” №1201-ІХ.
       Згідно ч.1 ст. 809-1 ЦК України у разі визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути лізингодавцю предмет договору лізингу у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають.
       У ч.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про фінансовий лізинг” №1201-ІХ зазначено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування.
       Опублікування вказаного Закону №1201-ІХ було 13 березня 2021 року в офіційному виданні Верховної Ради України “Голос України” в номері 47.
       Закон України “Про фінансовий лізинг” №1201-ІХ набрав чинності 13 червня 2021 року.
       Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про фінансовий лізинг” №1201-ІХ цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом.
       Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Встановлено, правовідносини між сторонами у цій справі виникли 23 грудня 2020 року.
       Отже, положення ч.1 ст. 809-1 ЦК України не підлягають застосуванню до правовідносин у цій справі, які виникли з 23 грудня 2020 року, тобто до набрання чинності Закону України “Про фінансовий лізинг” №1201-ІХ .
       Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог, неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Акцент-Банк” — залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова