Ухвала
02 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 766/10096/21
провадження № 61-1702ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,Тітова М. Ю.,
розглянувши касаційну скаргу адвоката Тільненка Владислава Володимировича як представника ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення найменшою дитиною трьох років.
Херсонський міський суд Херсонської області рішенням від 16 вересня 2021 року позов  задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення найменшою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 15 червня 2021 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Херсонський апеляційний суд постановою від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року змінив, зменшив визначений до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір аліментів                                  із 1/6 частини до 1/10 частини усіх видів його заробітку, щомісячно. В решті рішення суду залишив без змін.
Адвокат Тільненко В. В. як представник ОСОБА_1 24 січня 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
Касаційна скарга містить посилання на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки в оскаржуваному судовому рішення апеляційного суду та в постанові апеляційного суду (яка є чинною) в іншій справі суди апеляційної інстанції неоднаково застосували норми матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом рішення у подібних відносинах, що ставить під сумнів єдність у питання правозастосування. 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовими рішенням, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Також, касаційна скарга містить посилання на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки значення цієї справи для позивача полягає у необхідності домогтися існування єдиної, зрозумілої, однозначної і ефективної практики застосування норм стосовно права на стягнення аліментів на утримання дружини. Зазначена справа разом з іншими аналогічними справами, які стосуються розміру аліментів на утримання дружини, «формує правове поле» в Україні у сфері сімейних правовідносин.
Наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки доводи заявника полягають у його незгоді з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та вказують на його особистий інтерес у цій справі, яка ознак особливого значення для суспільства не містить. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.  
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Тільненка Владислава Володимировича як представника ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
                                                                                                                                                                                                                                                                        Є. В. Коротенко
                                                                                                            
                                                                                                                        М. Ю. Тітов