ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 р. 	Справа № 520/8201/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 20.09.21  по справі № 520/8201/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Безлюдівської селищної ради                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Безлюдівської селищної ради (далі та текстом також - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними дії Безлюдівської селищної ради щодо неприйняття рішення та ненадання відповіді на клопотання   ОСОБА_1 від 11 березня 2021;
- зобов`язати Безлюдівську селищну раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11 березня 2021 та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Безлюдівської селищної ради щодо неповідомлення у місячний строк ОСОБА_1 про розгляд її клопотання від 11 березня 2021.
Зобов`язано Безлюдівську селищну раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11 березня 2021 та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Безлюдівської селищної ради.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 заяву ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат у справі № 520/8201/21 задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Безлюдівської селищної ради витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у цій частині, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на висновки Верховного Суду, сформовані у постановах з аналогічних питань. Зазначає, що суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказує, що сторонами погоджено фіксований розмір оплати участі адвоката за представництво позивача у суді, тобто цей вид оплати не змінюється в залежності від обсягу послуг, ані від витраченого адвокатом часу. Вважає, що її позовні вимоги задоволені судом на 75 % в порівнянні з першочерговими вимогами позовної заяви, а отже сума, яка підлягає відшкодуванню в частині витрат на професійну правничу допомогу, має становити мінімум 4 875,00 грн, а не 2 000,00 грн.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення досліджено документи щодо підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та надано відповідну оцінку з дотриманням вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Звертає увагу, що жодних документів, які б свідчили про оплату послуг адвоката, позивачем до матеріалів справи не надано. За результатами апеляційного розгляду Безлюдівська селищна рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а додаткове рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах апеляційного розгляду надається правова оцінка законності та обґрунтованості судового рішення в частині відмови у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 12.05.2021 (а. с. 32 - 34), додаткову угоду № 1 від 01.06.2021 до договору про надання правової допомоги від 12.05.2021 (а. с. 63), акт здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги від 02.08.2021 (а. с. 105).
Згідно з актом здачі-приймання наданої правової допомоги адвокатом надані такі послуги з представництва інтересів у суді першої інстанції:
- попереднє опрацювання матеріалів (документів) наданих клієнтом та консультування, щодо доцільності або недоцільності звернення до суду з позовною заявою - 500,00 грн;
- аналіз та опрацювання судової практики визначеної категорії справ, підготовка та подання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі підготовка копій документів - 4000,00 грн;
- аналіз відзиву відповідача та підготовка і направлення до Харківського окружного адміністративного суду відповіді на відзив - 1500,00 грн;
- премія за прийняття рішення на користь клієнта, а саме - рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, яке оприлюднено на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень, про часткове задоволення позовних вимог Клієнта - 500,00 грн.
Всього узгоджена вартість послуг становить - 6500,00 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 до договору про надання правової допомоги від 12.05.2021 сторони погодили, що замовник сплачує виконавцю вартість правничої допомоги протягом 90 календарних днів з після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 2000,00 грн, з огляду на те, що спір у цій справі належить до кола справ незначної складності та справа розглядалася у спрощеному провадженні.
Колегія суддів зазначає, що аналіз та опрацювання судової практики, вивчення документів та підготовка позовної заяви до суду це є фактично однією послугою адвоката, яка включає в себе правовий аналіз первинних документів, обрання належного способу захисту прав та підготовку позовної заяви до суду.
Разом з тим, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Безлюдівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Враховуючи предмет спірних правовідносин та наявність значного обсягу судової практики з цього питання, колегія суддів дійшла висновку, що витрати, які підлягають відшкодуванню за складання позовної заяви, слід зменшити, та співмірною сумою відшкодування є 2500,00 грн, а враховуючи обсяг та зміст відповіді на відзив, наданої представником позивача, витрати, які підлягають відшкодуванню, за її складання, слід зменшити, та співмірною сумою відшкодування є 1000,00 грн. 
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог розмір премії адвоката також слід зменшити та співмірною сумою відшкодування є 400,00 грн.
Отже, ураховуючи заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам (у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення та у відзиві на апеляційну скаргу), а також часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підтвердженими витратами позивача на правничу допомогу, яка здійснена представником позивача за договором про надання правової допомоги від 12.05.2021 є сума 4 400,00 грн (надання консультації - 500,00 грн, підготовка позовної заяви до суду - 2500,00 грн, підготовка відповіді на відзив - 1000 грн та премія - 400,00 грн).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з Безлюдівської селищної ради 4 400,00 грн.
Судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 100,00 грн (6 500,00 грн - 4 400,00 грн) не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/1109/20 та Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Колегія суддів зазначає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу не є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134, частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 3 статті 134 цього Кодексу).
Застосування позивачем у апеляційній скарзі відсоткового розрахунку розміру відшкодування на правничу допомогу є необґрунтованим та недоцільним з огляду на те, що позовні вимоги, які суд першої інстанції задовольнив частково, є немайнового характеру, а тому посилання позивача на те, що сума відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу має розраховуватися у відсоткову співвідношенні відповідно до частини задоволених позовних вимог, є помилковим.
Також, помилковим є посилання позивача на відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6500,00 грн з огляду на наявність в матеріалах справи заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів, поданих відповідачем до суду першої інстанції 25 серпня 2021 року.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, а тому оскаржуване рішення слід змінити та частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Змінити абзац 2 резолютивної частини додаткового рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/8201/21, виклавши його в такій редакції: 
«Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Безлюдівської селищної ради (вул. Зміївська, буд. 48, смт. Безлюдівка, Харківський район, Харківська область, 62489, код ЄДРПОУ 04396555) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 400,00 (чотири тисячі чотириста) гривень».
В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/8201/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич