У Х В А Л А
Іменем України 
20 січня 2022 року
м. Київ
справа №638/15867/20
провадження № 51-4642ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого судді                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року і 
встановив:
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, засуджений оскаржив його у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 06 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
Як убачається з розписки, копія вищезазначеної ухвали Касаційного кримінального суду була вручена особисто засудженому ОСОБА_4 21 грудня 2021 року.
15 січня 2022 року (згідно відмітки поштового штемпеля на конверті) засуджений повторно звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, але поза межами строку на касаційне оскарження та п`ятнадцятиденного строку, який йому було надано для усунення недоліків. При цьому питання про поновлення строку він не порушує.
Крім того, зі змісту повторно поданої касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не усунув недоліки, зазначені у попередній ухвалі Касаційного кримінального суду.
Зокрема, касаційна скарга засудженого знову не містить посилань на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування або зміни судового рішення, а також обґрунтування його незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 412-414 КПК. 
Засуджений так і не зазначає у чому полягає незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду та які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом під час розгляду цього провадження в апеляційному порядку. Крім того, ОСОБА_4 не вказує, які доводи апеляційної скарги сторони захисту і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив, не оцінив, або ж безпідставно визнав необґрунтованими.
Сформульована засудженим у касаційній скарзі вимога не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
За таких обставин, з урахуванням положень ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року, а також додані до неї матеріали, повернути особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3