ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1441/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.
При секретарі:                              Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В 
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач, МВС України), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду заяви та документів ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву та документи, а також висновок Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» для прийняття відповідного рішення згідно пункту 9 Порядку №850.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено його право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок виконання обов`язків ОВС.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року даний адміністративний позов - задоволено в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції суд зазначив, що по суті заява позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи розглянута не була.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. Оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови від 21 жовтня 2015 року №850, немає. Тому відмова у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, є правомірною, а вимоги необґрунтованими.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він заперечує проти її задоволення, наполягаючи на законності оскаржуваного рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 01 жовтня 1975 року по 09 грудня 1998 року, що підтверджується копією трудової книжки від 09 серпня 1972 року (а.с.11).
Зі змісту копії свідоцтва про хворобу № 976 від 03 грудня 1998 року вбачається, що Окружна (військово-лікарська) комісія УВС Чернігівської області визнала позивача непридатним до військової служби в результаті травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.15).
25 жовтня 2005 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності в результаті травми, пов`язаної з виконанням обов`язків ОВС, що підтверджується копією витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ-ЧНВ № 117041 від 25 жовтня 2004 року (а.с.16).
У зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» позивачу була виплачена страхова сума по державному обов`язковому особистому страхуванню в розмірі 13 663,00 грн, що підтверджується копіями листів Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 24 грудня 2020 року №03-05-21-79/12602, від 30 грудня 2020 року №03-10/981 (а.с.35,36).
11 березня 2019 року під час повторного огляду позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВБ № 066853 від 11 березня 2019 року (а.с.17). 
Також позивач отримав посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи, внаслідок війни НОМЕР_1, терміном дії до 31 грудня 2054 року (а.с.13).
Позивач неодноразово 24 липня 2020 року, 14 серпня 2020 року, 27 листопада 2020 року та 01 грудня 2020 року звертався до Управління МВС України в Чернігівській області із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з проходженням служби в ОВС. 
Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області розглянуто звернення позивача та підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який разом з документами 16 грудня 2020 року направлено до МВС України (а.с.67).
Листом від 29 січня 2021 року за №3432/15-2021 МВС України повідомило позивача, що у порушення пункту 2 Порядку №850 до надісланих матеріалів не додано довідку, що дозволяє визначити день виникнення права на отримання грошової допомоги, у зв`язку з установленням позивачу 2 групи інвалідності, причина інвалідності заявника не відповідає установленому у свідоцтві про хворобупричинному зв`язку отриманої травми, відсутній акт розслідування нещасного випадку та акт, що свідчить про причини обставини поранення (контузії, травми, або каліцтва) (а.с.68).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно ч. 6 статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
07 листопада 2015 року Закон №565-XII втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02 липня 2015 року №580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІII).
При цьому, у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
На виконання вимог статті 23 Закону №565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника (далі - Порядок № 850).
Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Пунктами 7-9 Порядку №850 закріплено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, з наведеного вбачається, що обов`язок прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надіслання такого рішення керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив  службу працівник міліції, покладений безпосередньо на Міністерство внутрішніх справ України.
Наведене узгоджується з позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі №822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справах №808/1866/16, №806/845/16, від 15 травня 2018 року у справі №161/16343/17, від 19 вересня 2018 року у справі №750/2250/17, від 08 липня 2020 року у справі №725/4155/16-а.
Позивач звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, до якої було додано заключення службового розслідування, висновок по матеріалах службового розслідування, свідоцтво про хворобу № 976 від 03 грудня 1998 року, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВБ  № 066853 від 11 березня 2019 року про встановлення другої групи інвалідності, посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни НОМЕР_1, паспорт та ідентифікаційний код, та просив у зв`язку з тим, що йому було змінено групу інвалідності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, відповідно до статті 23 Закону №565-XII, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу (а.с.32).
Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області розглянуто звернення позивача та підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який 16 грудня 2020 року разом з документами для затвердження направлено до МВС України (а.с.67).
Однак, Міністерство внутрішніх справ України не виконало вимоги пункту 9 Порядку №850, оскільки не розглянуло заяву позивача про призначення одноразової допомоги та не винесло жодного рішення з цього питання, чим проявило протиправну бездіяльність.
Тобто, відповідач рішення у визначений Порядком № 975 строк про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги прийнято не було.
Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оскільки Міністерства внутрішніх справ України не приймало жодного рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача розглянути заяву, документи та висновок Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», та прийняти відповідне рішення згідно пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2022 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків