Провадження № 33/4820/49/22 
Справа № 683/1868/21 Головуючий в 1-й інстанції Цішковський В. А. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В.М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання  Мартиненка В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду від 27 вересня 2021 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Старокостянтинівського районного суду від 27 вересня 2021 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.
       За постановою суду,   ОСОБА_1   02.07.2021 о 02 год. 48 хв. в м. Старокостянтинів по вул Залізнична, 16 керував  транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Старокостянтинівського районного суду від 27 вересня 2021 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.
Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, яка винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. 
Вказує, що 02.07.2021 спиртного не вживав і не перебував в нетверезому стані. Із результатами, отриманими при застосуванні приладу «Драгер» був не згоден та просив працівників поліції поїхати до лікарні для проведення належного медичного освідчення на предмет виявлення наявності ознак сп`яніння, проте працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що немає їм що більше робити, як кататися з ним. За станом здоров`я спиртного не вживає, свідки при проведенні огляду на стан сп`яніння були відсутні. Протокол про адміністративне правопорушення йому вручено не було.
Про дату та час розгляду справи судом належним чином повідомлений не був. Копію постанови отримав лише 08.11.2021.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови Старокостянтинівського районного суду від 27.09.2021 підлягає поновленню, так як пропущений з поважних причин, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.07.2021 серії ДПР18 №487737  ОСОБА_1  02 липня 2021 року о 02 год. 48 хв. в м. Старокостянтинів по вул. Залізнична, 16 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. 
       Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер».
       Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487737 від 02.07.2021 року, у якому викладені обставини правопорушення; 
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 260835 від 02.07.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів – приладу «Drager Alkotest 6810» та роздруківкою тесту № 2294 від 02.07.2021 року, згідно яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольному сп`яніння – 0,81 проміле;
       - відеозаписом події, які містяться на CD-R диску, що доданий до матеріалів справи, з якого видно, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735.         
Так з відеозапису видно, що 02 липня 2021 року  ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 2105, номерний знак  НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер» ОСОБА_1 погодився. Результат огляду 0,81 проміле.
На запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої, останній повідомив, що випив пляшку пива «Хмельницьке» ємкістю 0,5 л.
Будь-яких дій, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не погоджується з результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння, або, що він бажає пройти огляд в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 не вчиняв.
Вказав, що не погоджується із протоколом, складеним відносно нього.
Від підпису у протоколі серії ДПР18 № 487737 від 02.07.2021 року ОСОБА_1  відмовився, будь-яких зауважень чи пояснень у ньому не виклав.    
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення за вчинене правопорушення на ОСОБА_1 місцевим судом накладене відповідно до правил, передбачених ст.33 КУпАП.
Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 02.07.2021 він спиртного не вживав, не перебував в нетверезому стані та, що був не згідний із результатами, його огляду та просив працівників поліції поїхати до лікарні для проведення належного медичного освідчення на предмет виявлення наявності ознак сп`яніння.
Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП, з посиланням на те, що працівниками поліції не були залучені свідки. 
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався працівниками поліції із застосуванням технічних засобів відеозапису, а згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд проводиться у присутності двох свідків лише у разі неможливості застосування таких засобів.
Не впливають на законність постанови суду посилання ОСОБА_2 на те, що він не був повідомлений про розгляд справи, оскільки він не позбавлений був можливості скористатися наданими йому ст.268 КУпАП правами в суді апеляційної інстанції. 
За таких обставин, з урахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1  в порушенні п 2.9 «а»  ПДР України, постанова суду є законною та справедливою, і підстави для її скасування відсутні.
З врахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП суд, -
п о с т а н о в и в :
Постанову Старокостянтинівського районного суду від 27 вересня 2021 року відносно  ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає. 
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                                 В.М. Барчук