Ухвала
26 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 520/6083/18
провадження № 61-18479ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Любов Василівна, на рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ:
9 листопада 2021 року подана касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Л. В., на рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, повний текст якої складено 26 серпня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку. ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Л. В., надає докази отримання нею копії оскаржуваної постанови 4 листопада 2021 року, просить суд поновити строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, проте не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року, яке нею також оскаржується.
За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року. 
Після уточнення заявником клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, касаційним судом вирішуватиметься питання щодо поновлення  ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Л. В., не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Підставою касаційного оскарження заявник визначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначаючи при цьому постанови Верховного Суду, в яких викладено висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, які не враховані в оскаржуваних судових рішеннях.
Також підставою касаційного оскарження рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 рокузаявник вказує порушення судами першої та апеляційної інстанції статті 411 ЦПК України.
Проте заявник не зазначає в чому полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права (частини перша, третя 
статті 411 ЦПК України). Узагальнене посилання заявника на статтю 411 ЦПК України не свідчить про визначення конкретної підстави, на якій подається касаційна скарга.
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).
Як вбачається зі змісту касаційної скарги,  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Л. В., не погоджується із судовими рішеннями в частині вирішення вимог позову  ОСОБА_2 та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ОСОБА_6 .
Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 819,20 грн (1 409,60(704,80*2)*200%), про що надати відповідний документ, або документ, що підтверджує підстави звільнення її від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкодіна Любов Василівна, на рішення Київського районного суду міста Одеси 
від 5 серпня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. 
Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду міста Одеси від 5 серпня 2020 року, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заявником вказаного судового рішення. 
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали в частині визначення підстав касаційного оскарження, касаційний суд, вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, не врахує як підставу касаційного оскарження пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С. О. Карпенко