ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«10» січня 2022 року
м. Харків
справа № 638/13368/21
провадження № 22ц/818/1379/22
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Котелевець А.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря - Черненко В. О.,
учасники справи: 
заявниця - ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник заявниці - ОСОБА_4 , 
заінтересована особа - ОСОБА_5 , представник заінтересованої особи - ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року в складі судді Аркатової К.В.
в с т а н о в и в:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_5 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_5 строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ; усунення перешкод у користуванні майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У вересні 2021 року представник заінтересованої особи звернувся до суду з клопотанням про об`єднання в одне провадження справ № 638/12976/21 за заявою ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року та № 638/13368/21 за її заявою від 20 серпня 2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року клопотання представника заінтересованої особи про об`єднання справ в одне провадження - залишено без задоволення; заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення її заяви без розгляду з тих підстав, що у провадженні суду перебуває тотожна справа № 638/12976/21, оскільки у цих справах різні сторони. Предметом справи № 638/12976/21 є продовження дії вже виданого обмежувального припису, а цієї - видача обмежувального припису стосовно прав ОСОБА_5 щодо дітей; підставою звернення із заявою у справі № 638/12976/21 є порушення дії виданого обмежувального припису, а у цій справі - вчинення психологічного насильства щодо дітей. Крім того, ЦПК України не передбачає можливості залишення заяви про видачу обмежувального припису без розгляду. Також, вказала, що судом пропущено строк розгляду заяви - 72 години.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає залишенню без розгляду, оскільки у провадженні суду перебуває тотожна справа. 

Пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається із змісту вищенаведеної норми суд залишає позов без розгляду, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Отже, тотожність позовів означає, що вони мають однаковий предмет, підстави і суб`єктний склад за тими самими вимогами.

Відповідно до положень частини першої та другої  статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

За змістом частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Частинами 3, 4, 6  статті 294 ЦПК України  передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Порядок розгляду заяви про видачу обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 350-5 ЦПК України передбачено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.  Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Згідно частин 1, 2 статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.  У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_5 строком на 6 місяців, яким визначити йому тимчасові обмеження прав щодо дітей.

Також, ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою у справі № 638/12976/21 щодо продовження дії обмежувального припису стосовно ОСОБА_5 на строк 6 місяців, а саме: заборони перебування в її місці проживання (перебування).

Залишаючи заяву ОСОБА_1 у цій справі без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні суду перебувають тотожні справи за її заявами, що виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, зазначені справи мають різний суб`єктний склад, оскільки у справі № 638/12976/21 заявницею є сама ОСОБА_1 , а у цій справі - вона діє в інтересах малолітніх дітей.

Крім того, ОСОБА_1 заявлені різні вимоги з різних підстав. У цій справі вона просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_5 , яким визначити тимчасові обмеження його прав щодо дітей у зв`язку з насильством щодо них, тоді як у справі № 638/12976/21 - продовжити дію вже виданого обмежувального припису щодо ОСОБА_5 , яким йому заборонено перебувати у місці спільного проживання з нею, тобто ці вимоги стосуються її особисто, а не синів.

При цьому, залишаючи заяву без розгляду в порядку пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що ця норма регулює порядок залишення без розгляду саме позовної заяви, а не заяви окремого провадження, у повній мірі не визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та помилково ототожнив пред`явлення позову із поданням заяви про видачу обмежувального припису, що розглядається в порядку окремого, а не позовного провадження. 

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи про об`єднання справ в одне провадження, суд виходив лише з того, що заява ОСОБА_1 у даній справі підлягає залишенню без розгляду, тому фактично не надав оцінки доводам цього клопотання.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та акцентував увагу суду на відсутності тотожності справ як за суб`єктним складом, так і за предметом розгляду.

ОСОБА_5 та його представник навпаки вважали апеляційну скаргу безпідставною та зазначили, що судом не порушені норми процесуального права. 

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали. 

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи.

Частиною 2 статті 350-5 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Заява про видачу обмежувального припису подана ОСОБА_1 поштою ще 20 серпня 2021 року та надійшла до суду 28 серпня 2021 року, проте досі не розглянута.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, та з урахуванням вимог частини 3 статті 350-5 ЦПК України, підстав для розподілу судового збору апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
                                           п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                  І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець 

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 січня 2022 року.