ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6383/19                                                                 Головуючий у І інстанції - Келеберда В.І.
                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Карпушової О.В.,Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргуКиївської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» звернулось до суду з даним позовом,в якому просиловизнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 27.02.2019 № UA 100120/2019/300053/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100120/2019/00063.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,що митний орган приймаючи оскаржуване рішення, діяв всупереч вимогам чинного законодавства. Зазначає, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за основним методом, оскільки документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В порушення норм митного законодавства, оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої відповідачем та фактів, що вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Позивач вважає, що надані до митного органу документи по товару давали можливість декларанту застосовувати основний метод. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості за ціною контракту було надано контролюючому органу повний пакет документів, а відповідачем, у свою чергу,не доведено, що такі документи не є достатніми для перевірки митної вартості товару.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанціїта ухвалити нове провідмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апелянт наголошує, що додані позивачем до митної декларації документи не містили всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості товарів, не усували сумнівів щодо дійсного значення вартості задекларованого товару та щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, щодля здійснення митного оформлення поставленого товару 25.02.2019 позивачем було подано відповідачу митну декларацію № UA100120/2019/193609, в гр. 12 якої, зазначено вартість товару - 500606, 64 грн, яка була розрахована з урахуванням вартості товару та вартості перевезення до державного кордону України за курсом НБУ станом на дату подання митної декларації, який склав 30,65496400 грн за 1 ЄВРО, до якої додано документи на підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення, зокрема: пакувальний лист (Packinglist) Б/Н 20/02/2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) 1119000213 20/02/2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) 1119000214 20/02/2019; Автотранспортна накладна (Roadconsignment) декларація про походження товару 1119000214 20/02/2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 ОР 3257958 20/02/2019; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка транспортних витрат 113/19 20/02/2019; Зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, що декларуються; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01/09/2011, № 7 від 03/09/2012, № 9 від 04/12/2012, № 15 від 02/12/2013; Договір про надання послуг митного брокера 04/2014 від 23/06/2014; Інформація про позитивні результати державних видів накладні; лист виробника Хімічний склад від 20/02/2019; Податкові накладні від 20/02/2019; Копія митної декларації країни відправлення від 20/02/2019.
Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною договору (основним методом).
Вказані товари ввезено позивачем на підставі договору поставки товару № 20 від 01.03.2011, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент яких зазначені у рахунках-фактурах, що складають невід`ємну частину цього договору.
Згідно п.п. 2.1. та 2.2. вказаного договору, в редакції додаткової угоди № 19 до договору ціни на товари, їх кількість та асортимент, що поставляються за цим договором, зазначені у рахунках-фактурах на кожну окрему поставку. Загальна сума контракту становить 4000  000, 00 (чотири мільйони) ЄВРО.
Розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковій формі на умовах відстрочення платежу 60 календарних днів з дати рахунку-фактури (п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 20 до договору).
Згідно п.3.7 договору в редакції додаткової угоди № 7 до договору, доставка товару буде відбуватись на умовах FCA DF Partners.r.o., Neubuz, CzechRepublic (згідно Інкотермс 2000).
В митній декларації позивачем вказано характеристику товару, який перевозиться, а саме: «Мийні засоби та засоби для догляду за автомобілем в пластикових упаковках, розфасовані для роздрібної торгівлі, не в аерозольній упаковці: Очисник скла 500, мл. арт, UKR-M SHERON WindowCleaner 500 ml - 642 шт. UKR-M/BG SHERON Автошампунь з воском 500 мл арт. UKR-M/BG SHERON Autoshampoowithwax 500 ml - 630 шт. UKR- M/BG SHERON Автошампунь 500 мл арт. UKR-M/BG SHERON Autoshampoo 500 ті- 768 шт. Торговельна марка: SHERON, Виробник: DF Partners.r.o.».
Митним органом з посиланням на ст. ст. 54, 57 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема витрати на транспортні послуги згідно з заявленими умовами поставки, банківські платіжні документи. З метою усунення недоліків позивачу запропоновано надати наступні додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, прайс-лист виробника, як прейскуранта - довідника цін на товари, які виробляються виробником та адресований невизначеному колу покупців, копію митної декларації країни відправлення. Також було запропоновано надати інші документи за бажанням декларанта.
Консультації були проведені та на вимогу митного органу для визнання митної вартості позивачем було надано додаткові документи, а саме: копії додаткової угоди №19 від 01.09.2018, прайс-листа виробника від 01.09.2018, рахунку фактури від експедитора СФ-0000139 від 25.02.2019, калькуляції виробника від 28.11.2018, валютне платіжне доручення №13 від 11.01.2019, банківської виписки валютних заявок №16 від 08/01/2019, договір з експедитором № 16/11/3 від 19.05.2011, Документи з раніше оформлених ВМД такого ж товару ЕМД № UA100120/2018/399189 від 04.12.2018, документи з раніше оформлених ВМД такого ж товару та інвойс № 1118000942 від 28/11/2018, заявка на перевезення від 20.02.2019, висновку ТПП Ц- 193 з вартості товару №1 від 26.02.2019.
Рішенням про коригування митної вартості товарів від 27.02.2019 № UA100120/2019/300053/2, митна вартість товару визначена за резервним методом, відповідно до ст. 64 Кодексу. Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що на думку відповідача, надані документи в якості додаткових, прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки подані не в повному обсязі, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у ст.59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у ст. 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст. 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 Кодексу.
У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100120/2019/00063.
Після здійснення коригування митної вартості, товари були випущені у вільний обіг на підставі розділу X Митного Кодексу, шляхом надання гарантій відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу за митною декларацією № UA100120/2019/193609.
Не погоджуючись з такими діями та рішенням митного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та прийняв оскаржувані рішення, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний, перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч. 7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №826/27732/15.
Як наголошувалось вище,позивач надав відповідачу для підтвердження заявленої митної вартості товару при здійсненні його митного оформлення наступні документи: пакувальний лист (Packinglist) Б/Н 20/02/2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) 1119000213 20/02/2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) 1119000214 20/02/2019; Автотранспортна накладна (Roadconsignment) декларація про походження товару 1119000214 20/02/2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 ОР 3257958 20/02/2019; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка транспортних витрат 113/19 20/02/2019; Зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, що декларуються; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01/09/2011, № 7 від 03/09/2012 , № 9 від 04/12/2012, № 15 від 02/12/2013; Договір про надання послуг митного брокера 04/2014 від 23/06/2014; Інформація про позитивні результати державних видів накладні; лист виробника Хімічний склад від 20Є02/2019; Податкові накладні від 20/02/2019; Копія митної декларації країни відправлення від 20/02/2019.
Також, на запит митного органу, додатково надано: копії додаткової угоди №19 від 01.09.2018, прайс-листа виробника від 01.09.2018, рахунку фактури від експедитора СФ-0000139 від 25.02.2019, калькуляції виробника від 28.11.2018, валютне платіжне доручення №13 від 11.01.2019, банківської виписки валютних заявок №16 від 08/01/2019, договір з експедитором № 16/11/3 від 19.05.2011, документи з раніше оформлених ВМД такого ж товару ЕМД № UA100120/2018/399189 від 04.12.2018, документи з раніше оформлених ВМД такого ж товару та інвойс № 1118000942 від 28/11/2018, заявка на перевезення від 20.02.2019, висновку ТПП Ц- 193 з вартості товару №1 від 26.02.2019.
Крім того, позивачем було надано відповідачу додаткові документи: прайс лист виробника б/н, завірений в ТПП Чехії від 30.01.2019, розширена довідка транспортних витрат № 113/19 від 20.02.2019, акт виконаних робіт з перевезення № ОУ-0000139 від 28.02.2019, лист чеської митниці б/н від 12.03.2019, що до підтвердження вартості інвойсу №1119000213 від 20.02.2019.
Згідно листа чеської EURO SPEED ZLIN s.r.o повідомлено, що сума вартості товарів, яка зазначена в гр. 46 митної декларації країни відправлення від 20.02.2019 MRN № 19CZ6400002C653559 є вірною та використовуються виключно для статистичних цілей на території Чеської Республіки, тобто, сума в розмірі 285 409 чеських крон є вірною.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення товару вищевказані документи, за назвою і змістом відповідали вимогам п.п. 2-3 ч. 2 ст.53 МК України. У свою чергу, відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав жодного доказу, який би спростував зміст вказаного вище контракту, укладеного між позивачем та компанією-постачальником. Крім того, оплата за товар підтверджується відповідним платіжним дорученням, що проведено банком.
При цьому, у прайс-листі виробника зазначено умови поставки FCA (як і в договорі з постачальником), що відповідає висновку ТПП від 26.02.2019 № Ц-193.
Згідно копії митної декларації країни відправлення 19CZ6400002C653559 від 20.02.2019 вказано, що зазначена статистична вартість товару, а не фактурна яка відповідає інвойсу №1119000213 та складає 10 996, 86 ЄВРО.   Договір з перевезення між експедитором ТОВ «АТЛАНТ СОВТ» та перевізником ТОВ «ЕКО-ПЛАСТ» від 20.02.2019 № 79/2019/Е.
Інвойс, який був наданий позивачем митному органу засвідчений підписом та скріплений печаткою є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, допоки орган доходів і зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.
Визначена у виправленому інвойсі ціна товару, що підлягала сплаті за оцінювані товари, заявлялась декларантом при митному оформленні товару (за першим методом визначення митної вартості товару - за ціною договору).
Щодо неподання до митного оформлення платіжних документів про здійснення 100% оплати за транспортних послуг, колегія суддів зазначає, що відповідачу повідомлялось про відсутність підстав щодо витребування доказів сплати за транспортні послуги у 100% розмірі на момент митного оформлення вантажу, оскільки п. 4.5. договору-доручення від 19.05.2011 № 16/11/3 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному і міжміському сполученні (укладений з резидентом України) передбачено, що оплата послуг експедитора здійснюється замовником на розрахунковий рахунок експедитора на підставі належним чином оформлених оригіналів або ксерокопії CMR, з печатками про одержання вантажу й оригіналів (або копій) рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт на протязі 3 банківських днів після розвантаження автомобіля.
Щодо доводів відповідача, що на момент митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 20.02.2019 №113/19, видану ТОВ «АТЛАНТ-СОВТ», однак, безпосереднім перевізником товару відповідно до автотранспортної накладної (CMR) від 20.02.2019 №002107 є ТОВ «ЕКО-ПЛАСТ», суд першої інстанції правильно зазначив, що на підставі договору-доручення від 19.05.2011 №16/11/3, ТОВ «АТЛАНТ-СОВТ» було укладено договір перевезення та транспортного експедирування від 20.02.2019 № 79/2019/Е з  ТОВ «ЕКО-ПЛАСТ» (як с перевізником, що не заборонено ні укладеними між сторонами договорами). Всі перелічені документи, в тому числі договори, були надані відповідачу з відповідними письмовими поясненнями.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні, відповідачем не було наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Також, відповідачем не було обґрунтовано неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизовано підстави незастосування цих методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії митного органу, пов`язані з коригуванням митної вартості товарів, не відповідають вимогам ст. 55 МК України, тобто відповідач не виконав свого обов`язкущодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не було надано належної оцінки поданим позивачем документам та не встановлено конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору, водночас, документи подані позивачем разом із митною декларацією до митного оформлення підтверджують, що визначена позивачем у ній митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, щодоводи відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі відомостей про ціну товару, що імпортувався за митними деклараціями, що оформлялися на виконання того самого контракту, є протиправними.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби- залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                              А.Г. Степанюк