Ухвала
Іменем України 
11 січня 2022 року
м. Київ
провадження № 51-49 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2021 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року. 
Суть питання та встановлені судом обставини
Законний представник ОСОБА_5 звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених відносно ОСОБА_4 судових рішень.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень і призначення судового розгляду в суді відповідної інстанції, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, законний представник ОСОБА_5 не погоджується з постановленими відносно ОСОБА_4 вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2021 року та ухвалою Сумського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, в мотивувальній частині зазначає, що рішення підлягають скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.  Однак, у прохальній частині своєї скарги просить зазначені судові рішення змінити через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на підставі ст. ст. 69, 75 КК України призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Отже, мотивувальна та прохальна частини скарги суперечать одна одній. 
Крім того посилаючись на істотні  порушення вимог кримінального процесуального закону, представник фактично оскаржує постанову про призначення групи прокурорів, вказує на порушення під час повідомлення про підозру та під час обрання запобіжного заходу. Копії рішень свідчать, що дані обставини не розглядались судами. Слід звернути увагу, що  відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Оскаржуючи ухвалу апеляційного суду,  законний представник не зазначає конкретні порушення закону, що є підставою для її зміни чи скасування.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 – ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                            ОСОБА_3