УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року
м. Київ
 
Справа № 666/4442/15-к
Провадження № 51 – 150 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року щодо нього,
встановив:
Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 121 ч. 2, ст. 135 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. 
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_4 за ст. 135 ч. 3 КК України скасовано і провадження в цій частині закрито. Цією ж ухвалою виключено з резолютивної частини вироку посилання на ст. 70 ч. 1 КК України і вказано вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. В решті вирок залишено без зміни.
 
Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він просить переглянути кримінальне провадження щодо нього в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та ОСОБА_4 надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, який обчислювався з дня отримання копії ухвали особою, і йому було вказано на недоліки поданої ним скарги та зазначено про необхідність їх усунення. 
Зокрема, ОСОБА_4 було вказано про необхідність зазначити конкретно яке (які) саме рішення суду він оскаржує, оскільки засуджений, хоч і вказав, що оскаржує вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року, проте, як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації таке рішення цим судом від цієї дати та щодо нього відсутнє. Також ОСОБА_4 необхідно було уточнити у вступній та прохальній частині касаційної скарги суд (суди), який постановив судове рішення, що оскаржується, а також зазначити дату його постановлення. Вказана обставина позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити чи є оскаржуване судове рішення таким, що може бути переглянуте в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК України, а також визначити чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк.  Крім того, йому також було вказано про необхідність врахувати та виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК України, зокрема відповідно до пунктів 4 та 5 зазначеної статті необхідно було зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, обґрунтувавши їх, та зазначити у чому, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України, в тому числі і ухвали апеляційного суду. Особі було зазначено, що відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Крім того, ОСОБА_4 було зазначено про необхідність виконання вимог частини 5 статті 427 КПК України щодо надання ним копії оскаржуваних рішень.
На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 13 січня 2022 року                    ОСОБА_4 подав касаційну скаргу в новій редакції, проте недоліків поданої ним касаційної скарги не усунув з огляду на таке. 
Так, ОСОБА_4 не зазначив конкретно яке (які) саме рішення суду він оскаржує. Крім того, засуджений в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не зазначає у чому, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, ОСОБА_4 не вказав на конкретні порушення закону, які, на його думку, є підставами для скасування судових рішень і які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допущені судами при їх винесенні, конкретних доказів і аргументів в обґрунтування кожної позиції не навів, зазначивши лише загальні вимоги закону.
Крім того, в порушення ст. 427 ч. 5 КПК України  ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги копії оскаржуваних рішень.
Таким чином, ОСОБА_4 вказаних вимог щодо своєї касаційної скарги не виконав та недоліків своєї касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 13 січня 2022 року, не усунув. 
За обставин того, що ОСОБА_4 не усунув недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, його касаційна скарга підлягає поверненню на підставі              ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.
Повернення касаційної скарги не позбавляє ОСОБА_4 права на повторне звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст.ст. 427, 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 червня 2015 року щодо нього повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3