Номер провадження: 33/813/1516/21
Номер справи місцевого суду: 496/3019/20 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М.Л. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі - секретарів судового засідання - Фабіжевської Т.С., Стоянової Л.І., представника потерпілої особи ОСОБА_1 - адвоката Петришак А.Я., представника ОСОБА_2 - адвоката Зубкова А.В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої особи ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2021, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працююча, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №098822 11.06.2019 року о 09:44 год на 459 км автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху та зміни напрямку не впевнилася в безпеці руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Тойота LC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.1, п. 10.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову потерпіла особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати винною ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги та не надано оцінку всім зазначеним доказам, які наявні у матеріалах даної справи у їх сукупності. Зокрема, судом не надано оцінку висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 25.05.2020 року №5834/10006, його письмовим поясненням від 11.06.2019 року. Також зазначає, що описані в оскаржуваній постанові покази свідка ОСОБА_3 , не можуть бути прийняті до уваги як доказ у даній справі з мотивів відсутності в останнього спеціальних знань та неможливості надати суду вірну оцінку обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, вказує, що судом першої інстанції порушено процесуальні норми, що визначають підстави закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Зубков А.В. подав заперечення на апеляційну скаргу потерпілої особи ОСОБА_1 в яких зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 пункти 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України не порушувала, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП із наслідками у вигляді адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Таким чином, вважає, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши учасників справи, прихожу до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення. Якщо внаслідок порушення правил дорожнього руху спричинено пошкодження транспортних засобів, про це має бути зазначено у протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.
Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.07.2020 серії ОБ №098822, 11.06.2019р. о 09:44 год на 459 км автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху та зміни напрямку не впевнилася в безпеці руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Тойота LC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.1, п. 10.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України.
Також поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення ОБ №129406 відносно ОСОБА_1 за порушення ним п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2020 року провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду.
Після розгляду вказаної справи, 21.07.2020 року капітаном поліції Титаренко А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №098822 відносно ОСОБА_2 .
Відповідно до письмових пояснень наданих у суді першої інстанції представником ОСОБА_2 - адвокатом Зубковим А.В., вбачається, що 21.07.2020 року капітаном поліції Титаренко А.В. за результатами розгляду матеріалів за фактом ДТП, яка відбулася 11.06.2019 року на автошляху Київ - Одеса, у Біляївському районі Одеської області, в результаті зіткнення автомобіля Lexus RX, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , з автомобілем Toyota Prado, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , було складено протокол серії ОБ №098822 та встановлено в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, за що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність. Подія, з якою пов`язується факт адміністративного правопорушення, сталася 11.06.2019 року та ніким з учасників справи не заперечується, та зафіксовано у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , показаннях свідків. 17.07.2019 року капітаном поліції Титаренко А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №129406 відносно ОСОБА_1 , який було розглянуто судом в рамках справи №496/2843/19, за результатами розгляду якої 21.07.2020 року капітаном поліції Титаренко А.В. було складено ще один протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №098822 відносно ОСОБА_2 . Проте, строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по справі сплинув 11.09.2019 року, а протокол про скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складено лише 21.07.2020 року, тобто поза межами визначених законом строків.
Згідно пояснень наданих в суді першої інстанції свідком ОСОБА_3 , вбачається, що він є свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.06.2019 року на 459 км автодороги Київ-Одеса, за участю автомобіля Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Так, того дня він бачив, як автомобіль Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджав з с. Нерубайське на автодорогу Київ - Одеса, а автомобіль Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався з великою швидкістю руху, а саме приблизно 150 км/год, почав гальмувати та рухатись праворуч, але запобігти зіткнення не вдалося і він зіткнувся з автомобілем Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також додав, що, на його думку, водій ОСОБА_1 міг запобігти зіткненню, якби їхав прямо не змінюючи напрямок руху, оскільки водій ОСОБА_2 знаходилася не в його смузі руху.
Допитана в суді першої інстанції особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення - начальник СРПП№2 Усатівського ВП капітан поліції Титаренко А.В. пояснив, що 11.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода на 459 км автодороги Київ-Одеса, за участю автомобіля Лексус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті якої водій ОСОБА_2 отримала ушкодження та звернулася із заявою щодо залучення експерта, який в свою чергу надав висновок, у якому зазначив, що водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, на підставі чого 17.07.2019 року відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №129406, який був скерований для розгляду по суті до Біляївського районного суду Одеської області.
В процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення в районному суді, за заявою водія ОСОБА_1 також було залучено експерта, який надав протилежний висновок, у якому експерт зазначив, що водій ОСОБА_2 порушила Правила дорожнього руху, в результаті чого ним було складено 21.07.2020 року відносно останньої протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №098822, який був скерований для розгляду по суті до Біляївського районного суду Одеської області. Також додав, що при складенні протоколів про адміністративні правопорушення він керується Кодексом України про адміністративні правопорушення, при складанні протоколу серії ОБ №098822 відносно ОСОБА_2 , остання не була присутня, але на її адресу направлялися повістки.
Доводи потерпілої особи ОСОБА_1 про те, що судом не надано оцінку висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 25.05.2020 року №5834/10006, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції досліджено вищевказаний висновок яким встановлене наступне: в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля LEXUS RX 400 Н ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, для водія автомобіля LEXUS RX 400 Н ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання нею вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.
В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля LEXUS RX 400 Н ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо виходити з даних, які вказані в дослідницькій частині висновку, то в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota LC 150 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та п.п. 10.1, 12.3, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.
Якщо виходити з даних, які вказані в дослідницькій частині висновку, то в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota LC 150 ОСОБА_1 при швидкості руху 100, 110 км/год не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль Toyota LC 150 до місця зіткнення транспортних засобів.
Якщо виходити з даних, які вказані в дослідницькій частині висновку, то в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota LC 150 ОСОБА_1 за умови максимально-допустимої швидкості руху на ділянці дороги «Київ-Одеса» (70 км/год) мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для його подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та п.п. 10.1, 12.3, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.
Якщо виходити з даних, які вказані в дослідницькій частині висновку, то в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Toyota LC 150 ОСОБА_1 не відповідали вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та п.п. 10.1, 12.3, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
У доданому протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2019 року, в графі п. 11 «Дорожні знаки (назва та номер згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху)» зазначено наступне: «вказано на схемі» (а.с. 36-44). Водночас зі схеми дорожньо-транспортної пригоди не вбачається наявність на ділянці автодороги Київ - Одеса, 459 км дорожніх знаків, які б встановлювали обмеження швидкості руху до 70 км/год та обмеження видимості до 150 м.
Твердження потерпілого  ОСОБА_1  про те, що, покази свідка ОСОБА_3 , не можуть бути прийняті до уваги як доказ у даній справі з мотивів відсутності в останнього спеціальних знань та неможливості надати суду вірну оцінку обставинам дорожньо-транспортної пригоди, не заслуговують на увагу, оскільки свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції порушено процесуальні норми, що визначають підстави закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції зазначивши, що строк притягнення до адміністративної відповідальності по справі сплинув 11.09 2019 року, протокол про вчинення ОСОБА_2  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складено лише 21.07.2020 року, а складений поза межами визначених законом строків протокол про скоєння адміністративного правопорушення не має юридичної сили, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Доводи на які посилається скаржник в своїй апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
В той же час, в статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають можливість провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
За вказаних обставин, враховуючи межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність того, що водієм ОСОБА_2 яка керувала автомобілем Лексус, реєстраційний номер  НОМЕР_1  порушено п. 10.1, п. 10.4 ПДР та про закриття провадження щодо ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Доказів, які б спростовували встановлені обставини, скаржником до суду апеляційної інстанції не надано.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. 
Отже апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційну скаргу потерпілої особи ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу потерпілої особи ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
ПостановуБіляївського районного суду Одеської області від 08.10.2021 року якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов