ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/254/22 Справа № 203/5770/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2022 року                                                        м.Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності         - ОСОБА_1 
прокурора                                         - Мануйленка І.М.

апеляційну скаргуособи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , - на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року, якою щодо
                       ОСОБА_1 ,       ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: 
                                АДРЕСА_1 , 

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

       Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП - у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.
       Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Разом із тим датою виявлення цього адміністративного правопорушення є 24 червня 2021 року, а отже на час судового розгляду закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю. 

       Відповідно до встановлених судом обставин, викладених у мотивувальній частині постанови,  ОСОБА_1 , будучи звільненим у 2020 році з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік. 
       Так, відповідно до наказу прокуратури Дніпропетровської області від 17.04.2019 року №515-к  ОСОБА_1  було призначено на посаду слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області. Згідно з наказом прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №367-к  ОСОБА_1  було звільнено з займаної посади. Таким чином, відповідно до підпункту «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» він є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та особою, яка згідно з приміткою до ст. 56 Закону займає відповідальне та особливо відповідальне становище. Тому, згідно з абзацом 15 ч. 1 ст. 1, абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідного правопорушення. 
       Будучі із вищенаведених підстав суб`єктом, який у 2020 році припинив виконання функцій держави, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік до 01.04.2021 року, втім фактично подав вказану декларацію після збігу цього строку, а саме 01.04.2021 року о 10:52 годин. 
       Таким чином, будучи суб`єктом декларування, ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію після звільнення, що складає порушення абзацу 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
       
       В апеляційні скарзі, з урахуванням її доповнення, ОСОБА_1 просить постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
       В доповненнях до апеляційної скарги вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушеннями вимог матеріального та процесуального закону.
Зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, він поновлений на посаді слідчого. 
       Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Прихожанова В. №1561-к від 24 квітня 2021 року, на виконання вказаного рішення, його було фактично поновлено на посаді слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області та органах прокуратури з 15 травня 2020 року. 
       Враховуючи наведене вважає, що він як суб`єкт декларування поновлений на роботі за рішенням суду та подавати декларацію після звільнення за час вимушеного прогулу не зобов`язаний відповідно до норм чинного законодавства. 

       Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, з урахуванням її доповнення, та просив оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
       Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін. 
       
       Вислухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість апеляційної скарги з наступних підстав. 
       Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що відповідно до наказу прокуратури Дніпропетровської області від 17.04.2019 року № 515-к ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області.
       Згідно з наказом прокуратури Дніпропетровської області від 30.04.2020 року №367-к ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади.
        Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 160/7620/20 рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Дніпропетровської області від 09.04.2020 р. № 317 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації було скасовано, а також було визнано протиправним та скасовано наказ про його звільнення від 30.04.2020 р. № 367к та ухвалено поновити апелянта на посаді слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області або на рівнозначній посаді в органах прокуратури з 15.05.2020 р., стягнуто 90.873, 48 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущене до негайного виконання. 
       Щорічна декларація за 2020 рік в порядку ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» була подана ОСОБА_1 01.04.2021 року о 10:52 годин за типом “після звільнення”.
       Наказом в.о. керівника обласної прокуратури від 24.06.2021 р. № 1561к наказ про звільнення ОСОБА_1 від 30.04.2020 року №367-к було скасовано та останнього поновлено на посаді з 15 травня 2020 року.
       Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, вищезазначене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 160/7620/20 було залишене без змін. 
       Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку у адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення. При цьому, відповідно до положень п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
       Вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, враховую положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Вважаю, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , вищенаведених вимог закону не дотримався, а тому дійшов хибного та передчасного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
       Так, відповідно до підпункту «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був суб`єктом, на якого поширювалась дія цього Закону та особою, яка згідно з приміткою до ст. 56 вказаного Закону займала відповідальне та особливо відповідальне становище.
       Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
       Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
       Зі змісту наведених норм закону вбачається, що ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено дві окремих процедури подання щорічних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме ч. 1 вказаної статті — для осіб, що здійснюють відповідну діяльність, та ч. 2 вказаної статті — для осіб, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 ч. 1 ст. 3 того ж Закону. 
       Положення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначають кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи зобов`язані подати декларацію, а саме містять формулювання «щорічно до 1 квітня». Для випадків подання декларації згідно ч. 2 ст. 45 того ж Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі, оскільки вказана норма містить посилання на необхідність дотримання порядку подання декларації, передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», під яким належить розуміти подання її шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, втім не містить будь-якої вказівки щодо строку її подання.
       Відсутність визначеного в законі «Про запобігання корупції» терміну подання декларації в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
       Крім того, з фактичних обставин справи вбачається, що наказ про звільнення ОСОБА_1 було у судовому порядку визнано протиправним та скасовано, а останнього поновлено на роботі з 15 травня 2020 року, що усуває підстави для подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік згідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» як особою, що припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 ч. 1 ст. 3 того ж Закону, тобто усуває обов`язок, невиконання інкриміноване ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові суду першої інстанції.
       У зв`язку із вищенаведеним викладені в оскаржуваній постанові висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, належить вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. 
       З огляду на викладене, оскаржувана постанову суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
       
       Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  -  задовольнити.
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду А.А. Мазниця