П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/1850/21	

Головуючий І інстанції Лебедєва Г.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС-ОЙЛ» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 17.08.021р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю     «АЗС СТАТУС-ОЙЛ» до Головного управління ДПС в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021р. ТОВ «АЗС СТАТУС-ОЙЛ» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ДПС в Миколаївській області (код ЄДРПОУ ВП 44104027), у якому просило суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення 04.03.2021р. фактичної перевірки на підставі наказу від 04.03.2021р. №509-П;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 04.03.2021р. №509-П про проведення фактичної перевірки.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.03.2021р. в.о. начальника ГУ ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. було прийнято неправомірний наказ №509-П про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС Статус - Ойл" у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення роздрібної торгівлі пальним в період з 18.02.2020р. по 16.03.2020р. за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а також, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах на підставі пп.80.2.2,80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Проте, у спірному наказі від 04.03.2021р. №509-П, на думку позивача, не було зазначено, яку ж саме інформацію отримало ГУ ДПС в Миколаївській області, що стала у подальшому підставою для прийняття цього наказу, а лише перераховано норми ПКУ. При цьому, якщо в наказі вказано пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, то контролюючий орган повинен здійснювати проведення перевірки саме з питань, що передбачені даною нормою. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що у відповідача були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ    "АЗС Статус - Ойл". Крім того, вказав, що посадовими особами не було вручено направлення на перевірку.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити у їх задоволенні. Так, заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 04.03.2021р. в.о. начальника ГУ ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. дійсно було прийнято наказ №509-П про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС Статус - Ойл" з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на підставі пп.80.2.2,80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. З метою виконання даного наказу посадовими особами відповідача було здійснено вихід за адресою ТОВ "АЗС Статус - Ойл" та вручено копію наказу №509-П від 04.03.2021р., направлення на перевірку від 04.03.2021р. №№551/14-29-07-10, 552/14-29-07-10 та службові посвідчення оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" - ОСОБА_1 , яка фактично проводила усі розрахункові операції на АЗС. Однак, остання відмовилася від підпису у направленнях на перевірку, про що було складено акт від 04.03.2021р. №273/14-29-07-07/42496420. В подальшому, до наказу від 04.03.2021р. №509-П були внесені зміни наказом від 11.03.2021р. №544-П. У зв`язку хворобою перевіряючих, для продовження проведення перевірки було залучено нових перевіряючих ГУ ДПС у Миколаївській області, про що свідчать відповідні направлення на перевірку. Далі, т.б. 12.03.2021р. фахівцями ГУ ДПС у Миколаївській області було повторно здійснено вихід на юридичну адресу товариства, для продовження та закінчення фактичної перевірки. Керівнику ТОВ «АЗС Статус-Ойл» Діському А.В. були вручені копія наказу №509- П від 04.03.2021р., направлення на перевірку від 12.03.2021р. №634/14-29-07-10, №635/14-29-07-10 та пред`явлено службові посвідчення. Однак, після пред`явлення та ознайомлення з направленнями на перевірку керівник ТОВ «АЗС Статус-Ойл» Діський А.В. фактично відмовився від підпису у направленнях на перевірку, у зв`язку з чим, було складено відповідний акт відмови від підпису. Крім того, представник відповідач у своєму відзиві зауважив, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, зокрема щодо, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, контролюючим органом було дотримано вимоги пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Враховуючи положення Податкового кодексу України, ГУ ДПС в Миколаївській області з метою виконання покладених на контролюючий орган функцій з контролю у сфері виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів було цілком правомірно було видано наказ від 01.06.2020р.. При цьому, посилання позивача на невідповідність виданого наказу вимогам пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, оскільки на думку позивача наказ нібито не містить конкретної підстави для проведення фактичної перевірки, - є повністю необґрунтованими, оскільки підставою для призначення перевірки стало здійснення платником податків роздрібної торгівлі пальним на АЗС в період з 18.02.2020 року по 16.03.2020 року за відсутності діючої ліцензії №14030314201900290 від 31.10.2019р. на право роздрібної торгівлі пальним, яка була анульована згідно розпорядження ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.02.2020р. №41-р, у зв`язку з встановленням факту подання платником податків недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Водночас, згідно електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднанні, поданих до органу ДПС по дротовим або бездротовим каналах зв`язку, встановлено, що за період з 18.02.2020р. по 16.03.2020р. через РРО з фіскальним номером 3000517648 було проведено розрахункових операцій на загальну суму 629 364,34 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позоув ТОВ «АЗС СТАТУС-ОЙЛ» - відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача 16.09.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.08.021р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
22.09.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС в Миколаївській області,призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
04.11.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якому представник податкового органу категорично заперечував проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - ТОВ "АЗС Статус - Ойл" (вул.Шевченко,59-А, офіс 201, м.Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 42496420) зареєстровано як юридична особа 25.09.2018р. Видами діяльності товариства - є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля пальним; вантажний автомобільний транспорт; складське господарство. 
04.03.2021 року в.о. начальника ГУ ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. було прийнято наказ №509-П - про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС Статус - Ойл", яким наказано провести фактичну перевірку ТОВ "АЗС Статус - Ойл" за місцем здійснення діяльності: вул.Інженерна,21, м.Миколаїв, Миколаївська область, тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 12.03.2019р. по момент закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту етилового платниками податків, а також з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах. 
В той же день, посадовими особами відповідача було здійснено вихід за адресою здійснення діяльності ТОВ "АЗС Статус - Ойл" (вул.Інженерна, 21, м. Миколаїв, Миколаївська область).
Однак, оскільки оператор ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 , яка фактично проводила усі розрахункові операції на АЗС (ТОВ "АЗС Статус - Ойл") відмовилася від підпису у направленнях на перевірку, перевіряючими було складено акт від 04.03.2021р. №273/14-29-07-07/42496420. 
Далі, наказом ГУ ДПС у Миколаївській області від 11.03.2021р. № 544-П було внесено зміни до свого попереднього наказу від 04.03.2021р. №509-П, а саме в абзаці І констатуючої частини після слів "електронних сигаретах," доповнено словом "пального" та в абзаці ІІ наказової частини після слів "платниками податків," доповнено словами "обладнання акцизних складів витратомірами - лічильниками та/або рівномірами лічильниками"; після слів "електронних сигаретах," доповнено словом "пального".
В подальшому, у зв`язку з хворобою перевіряючих, для продовження проведення перевірки було залучено нових перевіряючи ГУ ДПС у Миколаївській області, а саме заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Миколаївській області Федоровича О. та державного ревізора - інспектора відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Миколаївській області Бугаєнка М.
12.03.2021 року вказаними вище фахівцями ГУ ДПС у Миколаївській області було здійснено повторний вихід на    адресу товариства для продовження та закінчення фактичної перевірки.
При цьому, наказ від 04.03.2021р. №509-П був вручений керівнику ТОВ «АЗС Статус-Ойл» Діському А.В., а уповноваженими представниками ГУ ДПС останньому також було пред`явлено направлення на перевірку від 12.03.2021р. №634/14-29-07-10, №635/14-29-07-10 та службові посвідчення ревізорів-інспекторів, що прибули на перевірку відповідно до наказу та направлень. 
Проте, керівник ТОВ «АЗС Статус-Ойл» Діський А.В. відмовився від свого підпису у направленнях на перевірку, у зв`язку з чим, було складено відповідний акт відмови від підпису від 12.03.2021р. №311/14-29-07-07-42496420.
При цьому, посадовими особами відповідача, на підставі пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 КАС України, було проведено контрольну розрахункову операцію в присутності ОСОБА_1 - особи, яка фактично здійснювала розрахункові операції на АЗС, та складено акт про фактичну перевірку від 15.03.2021р. №2199/14/29/07/ 42496420 .
Так, вказаним Актом перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.п.1,2 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ч.12 ст.15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами і доповненнями.
Вважаючи вказаний вище наказ від 04.03.2021р. №509-П про проведення фактичної перевірки протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та не доведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності спірного наказу відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Як слідує зі змісту приписів ч.2   ст.2 КАС України,   у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, як видно з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, з 01.01.2011р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Як передбачено пп.20.1.4   п.20.1   ст.20 ПК України,   контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у т.ч. після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У відповідності до положень п.75.1   ст.75 ПК України,   контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Як визначено приписами п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Як передбачено п.п.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладеш контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахунком-операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та облік підакцизних товарів (п.п.80.2.2);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п.80.2.5).
Відповідно до вимог п.80.5 ст.80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
При чому, пунктом 81.1 ст.81 ПК України чітко передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки виключно за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, 
- найменування та реквізити суб`єкта (ПІБ фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (ПІБ фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, нормами чинного законодавства визначено чіткі і конкретні підстави для проведення «фактичної» перевірки, питання, з яких може бути проведена «фактична» перевірка та підстави допуску до такої перевірки.
Непред`явлення ж або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
      Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці 5 цього пункту, не дозволяється.
      При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
      У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
      Отже, з вищевикладених норм діючого у цій сфері законодавства вбачається, що податковий орган не попереджає платника податків про проведення фактичної перевірки, однак, перед її проведенням має платнику податків пред`явити направлення на проведення такої перевірки та копію наказу про проведення перевірки, які містять відповідну інформацію, а також службові посвідчення осіб, які направлені на проведення такої перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, вказаними нормами права чітко визначено як перелік документів, за умови пред`явлення яких посадові особи контролюючого органу можуть почати проведення перевірки, так і наслідки непред`явлення таких документів посадовими особами контролюючого органу платнику податку перед початком перевірки.
Так, що ж стосується тверджень представника позивача про те, що перевіряючими нібито не було пред`явлено направлень на перевірку, то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.
Як встановлено з матеріалів справи та вже вказувалося вище, 04.03.2021р. в.о. начальника ГУ ДПС в Миколаївській області було прийнято наказ №509-П - про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС Статус - Ойл", яким наказано провести фактичну перевірку ТОВ "АЗС Статус - Ойл" за місцем здійснення діяльності, т.б. за аресою: вул.Інженерна, 21, м.Миколаїв, Миколаївська область , тривалістю 10 діб. Дану перевірку провести за період діяльності з 12.03.2019 року по момент закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту етилового платниками податків, а також з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах. 
Як свідчать матеріали справи, посадовими особами відповідача 04.03.2021р. було здійснено вихід за адресою здійснення діяльності ТОВ "АЗС Статус - Ойл" (вул. Інженерна, 21, м. Миколаїв, Миколаївська область), де було вручено копію наказу №509-П від 04.03.2021р., направлення на перевірку від 04.03.2021р. №№551/14-29-07-10, 552/14-29-07-10 та службові посвідчення оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 , яка фактично проводила усі розрахункові операції на АЗС.
При цьому, слід зазначити, що вказані факти підтвердили і допитані судом 1-ї інстанції в якості свідків перевіряючі ОСОБА_2 та     ОСОБА_3 , які, в свою чергу,  зазначили, що намагались вручити направлення на перевірку від 04.03.2021р. №№551/14-29-07-10, 552/14-29-07-10 оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 , однак остання категорично відмовилась від їх підписання.
В свою чергу, допитана в якості свідка ОСОБА_1 , яка фактично проводила розрахункові операції, також підтвердила що ій було вручено копію наказу на перевірку, однак заперечила факт вручення їй направлень на перевірку.
Як видно з дослідженого та наявного в матеріалах справи відеозапису з камер спостереження АЗС вбачається, що перевіряючими дійсно було надано оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 документи, однак які ж саме документи було надано перевіряючими, встановити з цього відео неможливо.
З відеозапису ж, наданого відповідачем, в свою чергу, вбачається, що посадовими особами відповідача було вручено копію наказу №509-П від 04.03.2021р. оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1, яка фактично проводила розрахункові операції, та запропоновано поставити підпис на направленнях на перевірку, однак вона відмовилась від їх підписання.
Таким чином, оскільки оператор ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 , яка фактично проводила розрахункові операції на АЗС відмовилася поставити свій підпис у предьявленх їй направленнях на перевірку, перевіряючими було складено акт від 04.03.2021р. №273/14-29-07-07/ 42496420 , який, і є достатньою підставою для початку проведення перевірки.
Таким чином, дослідивши та оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту наявності під час перевірки направлень на перевірку та намагання перевіряючих надати їх оператору ТОВ "АЗС Статус - Ойл" ОСОБА_1 для ознайомлення та підписання.
Щодо тверджень позивача про нібито невідповідність спірного наказу, оскільки, на його думку, в ньому не зазначені конкретні підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст.80 ПК України, а саме не вказано яка саме інформація була отримана ГУ ДПС в Миколаївській області щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана та в який спосіб, то з цього приводу суд 2-ї інстанції зазначає наступне.
Так, як вбачається зі змісту спірного наказу від 04.03.2021р. №509-П, в якості передбаченої законом підстави в ньому наведені приписи п.п.80.2.2,80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України,    а саме: у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення роздрібної торгівлі пальним в період з 18.02.2020р. по 16.03.2020р. за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а також, з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
При чому, приписами підпункту 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України чітко визначено, що фактична перевірка може проводитись у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
А згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України,   фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Таким чином, предметом призначеної на підставі пп.80.2.5 п.80.2   ст.80 ПК України фактичної перевірки можуть бути виключно у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Так, як свідчать матеріали справи, ТОВ "АЗС Статус - Ойл" стверджує про невідповідність спірного наказу, оскільки, на його думку, в ньому чітко не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст.80 ПК України, а саме не вказано яка ж саме інформація була отримана ГУ ДПС в Миколаївській області щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана та в який спосіб.
Однак, як вбачається з матеріалів справи та фактично не заперечується сторонами, спірний наказ про проведення перевірки видано на підставі пп.пп80.2.2,80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Мета перевірки - здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту етилового платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Також, судам обох інстанцій беззаперечно встановлено, що спірний наказ про призначення фактичної перевірки ТОВ "АЗС Статус - Ойл" було прийнято на підставі податкової інформації про здійснення платником податків роздрібної торгівлі пальним на АЗС в період з 18.02.2020р. по 16.03.2020р. за відсутності діючої ліцензії №14030314201900290 від 31.10.2019р. на право роздрібної торгівлі пальним, яка була анульована згідно розпорядження ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.02.2020р. №41-р, у зв`язку з встановленням факту подання платником податків недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Водночас, згідно електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднанні, поданих до органу ДПС по дротовим або бездротовим каналах зв`язку, встановлено, що за період з 18.02.2020р. по 16.03.2020р. через РРО з фіскальним номером 3000517648 проведено розрахункових операцій на загальну суму 629 364,34 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про нявність у відповідача інформації, яка свідчила про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Таким чино, вказані доводи позивача про протиправність наказу про проведення перевірки з підстав не зазначення в ньому, яка саме інформація була наявна у    ГУ ДПС в Миколаївській області, що стала у подальшому підставою для прийняття оскаржуваного наказу, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає безпідставними, оскільки відсутність відповідної інформації за наявності оформлення наказу відповідно до вимог ст.81 ПК України та законодавчо встановлених підстав для його видання, не є достатньою підставою для скасування такого наказу.
Разом з тим, зі змісту вимог пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою для прийняття керівником контролюючого органу наказу про проведення фактичної перевірки.
У свою чергу, для вирішення питання щодо здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, слід перевірити, якими функціями, відповідно до законодавства, наділений податковий орган у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Як слідує зі змісту приписів пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Таким чином, контролюючий орган наділеній повноваженнями проводити фактичні перевірки за наявності передбачених законом обставин, зокрема, у разі здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального щодо дотримання платником податків законодавства під час здійснення господарської діяльності у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, в тому числі і пального.
Крім того, відповідно до приписів ч.1 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Отже, враховуючи вищевказане, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Тобто, в даному випадку, достатньо лие факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Отримання ж в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням підакцизних товарів.
Поряд з цим, також ще необхідно зазначити й про те, що призначаючи фактичну перевірку щодо здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, фахівці контролюючого органу вправі здійснювати перевірку виключно з вказаних питань.
Необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.05.2018р. по справі №810/1394/16 та від 05.11.2018р. у справі №803/988/17.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія дійшла до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що ГУ ДПС у Миколаївській області, в даному випадку, мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством, у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів та рішення керівника контролюючого органу.
Так, у постанові Верховного Суду від 22.04.2021р. у справі №805/3809/16-а (п.п.37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Т.б., в даному випадку достатньо лише факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, судами обох інстанцій встановлено, що оскаржуваний наказ містить дату його видачі - 04.03.2021 року,    найменування контролюючого органу - Головне управління ДПС в Миколаївській області,    найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється, - ТОВ "АЗС Статус - Ойл" (код ЄДРПОУ 42496420), адресу господарського об`єкту, вид перевірки - фактична, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, - п.п.80.2.2,80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, дату початку перевірки - з 04.03.2021 року, тривалість перевірки - 10 діб, період діяльності, який буде перевірятися, - з 12.03.2019 року по дату закінчення фактичної перевірки.
Крім того, даний наказ підписаний в.о. начальника Головного управління ДПС в Миколаївській області та скріплений гербовою печаткою контролюючого органу.
Отже, враховуючи вказане, можна дійти висновку, оскаржуваний наказ про проведення фактичної перевірки повністю відповідає усім вимогам, встановленим ПК України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення.
Окрім того, суд звертає увагу й на те, що видання керівником відповідача наказу про призначення перевірки само по собі не створює небезпеки правам чи законним інтересам підприємства позивача, оскільки сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише тільки процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Тобто, не зазначення в наказі конкретних підстав для проведення фактичної перевірки не є належною і достатньою підставою для визнання його протиправним.
   Одночасно варто зауважити, що подібна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі №460/1239/19, в якій, зокрема, вказано, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки, відповідно до п.п.81.1 ст.81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.
Таким чином, з урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посадовими особами податкового органу пред`явлено уповноваженій особі позивача направлення на перевірку та копію наказу про проведення фактичної перевірки, в яких зазначено дату видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта який перевіряється, мета, вид (фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку, отже, відповідачем повною мірою дотримано вимоги чинного законодавства щодо прийняття наказу про проведення фактичної перевірки позивача та безпосередньо щодо проведення такої перевірки.
Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія  дійшла аналогічного висновку, що відповідач, видавши спірний наказ про проведення перевірки підприємства позивача та провівши цю перевірку, діяв правомірно, .б. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.
Крім того, також варто звернути увагу й на ту обставину, що в процесі розгляду справи, судами обох інстанцій було встановлено, що відповідачем було проведено перевірку, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 15.03.2021р. №2199/14/29/07/ 42496420 , на підставі якого, в свою чергу, уповноваженою особою ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.04.2021р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 250 000 грн., які наразі оскаржуються у судовому поряду.   
При цьому, суд зазначає, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.
Таким чином, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. 
Одночасно, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції не приймає до уваги доводи позивача щодо недопуску до перевірки, оскільки позивач не підтвердив відповідні обставини допустими доказами, якими, згідно з п.81.2 ст.81 ПКУ, є акт, що засвідчує факт відмови платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, із зазначенням заявлених причин такої відмови.
      Відтак, за таких обставин, підстав вважати, що позивач не допустив працівників контролюючого органу до проведення спірної перевірки 04.03.2021р. на підставі наказу від 04.03.2021р. №509-П немає. Інших доказів на підтвердження факту недопуску до такої перевірки позивач суду не надав.
      З огляду на наведені обставини, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у т.ч. наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №804/1113/16.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає оскаржуваний наказ від 04.03.2021р. №509-П правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, в зв`язку із чим,  позовні вимоги дійсно задоволенню не підлягають.
Крім того не зайвим буде ще наголосити й на тому, що до аналогічних правових висновків дійшов і П`ятий апеляційний адміністративний суд у постановах від 16.11.2021р. та від 22.02.2022р. у подібних справах №400/3438/21 та №400/2580/21 між тими самими сторонами.    
До того ж, ще раз варто зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,        дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, у свою чергу, було відповідним чином реалізовано представником відповідача при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС-ОЙЛ» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 24.03.2022р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          О.О.Димерлій  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко